1962: Omul aterizează pe lună Populaţia Terrei: 3.6 miliarde
2009: E lansat telescopul Xepler pentru a căuta planete asemănătoare Pământului
Populaţia Terrei: 6.76 miliarde
2153: Sonda spaţială Paleo-17 aterizează pe planeta Tanis
Populaţia Terrei: 24.34 miliarde
Lipsa apei şi alimentelor e ceva obişnuit
2174: Lupta pentru resursele limitate ale Pământului atinge punctul critic
Este lansată nava spaţială Elysium
DECODARE MESAJ Transmisie recepţionată
Sunteţi tot ce a mai rămas din umanitate.
Succes. Dumnezeu să vă binecuvânteze.
Drum bun.
P A N D O R U M
Traducerea şi adaptarea: Mr H.
Bower.
"În cazul amneziei
datorată hiper-somnului de durată..."
Locotenente !
Locotenent Payton !
Hei. Hei.
- Cine eşti ? - Sunt Bower.
Caporal Bower, d-le.
Bower ? Bower ?
Vă treziţi după o perioadă lungă de hiper-somn.
- Bower ? - Sunteţi dezorientat.
Poţi să iei lanterna aia din faţa mea ?
Scuze, d-le.
Unde suntem ?
La bordul navei Elysium.
Elysium ?
Unde anume ?
Nu ştiu.
Unde-i restul echipajului ?
E tura noastră ?
- E rândul nostru ? - Aşa cred.
Nu ei trebuiau să ne trezească ?
Nu ştiu.
Aprinde luminile.
Avem o problemă cu energia, d-le.
Pe tine cine te-a trezit ?
Probabil computerul navigaţional.
Nu e nimeni aici în afară de noi.
E frig.
Sunt treaz de o oră şi tot nu-mi amintesc nimic.
Ultima dată când am ieşit dintr-o capsulă,
a durat ceva până mi-am reamintit totul.
Care a fost...
care a fost ultimul dvs. zbor, d-le ?
Nu ştiu.
D-le, ştiţi măcar încotro ne îndreptăm ?
Îmi amintesc antrenamentul,
însă nu şi destinaţia sau misiunea.
Mă gândeam că o să-mi spui tu.
Dacă asta e chiar nava noastră,
atunci camera asta e blocată,
iar dincolo de uşa asta e Puntea.
Iisuse.
Cineva a încercat să iasă.
Locotenente.
Activatorii nu funcţionează.
Normal...
Nu ne putem conecta.
Stai puţin.
Cel puţin putem porni staţia asta.
Nici măcar nu m-am gândit la asta.
În regulă.
Aici lt Payton. Recepţionează cineva ?
Aici lt Payton din echipa de zbor...
Fir-ar...
- Cinci. - De unde ştii ?
Aici lt Payton din echipa de zbor 5.
Recepţionează cineva ?
Răspundeţi.
Aici lt Payton din echipa de zbor 5.
E cineva treaz acolo ?
Echipa 4 trebuia să fie aici pentru rotaţie.
Unde ar putea fi ?
Poate n-au putut să ajungă la noi.
El unde a plecat ?
Sunt probabil supratensiuni între circuite deschise,
sau ceva ce grila de control nu poate fixa.
Ce părere ai ?
E cineva acolo.
E doar ventilaţia.
Sistemul reporneşte după fiecare supratensiune.
Ar putea fi orice.
Ascultă, cred că ar trebui să plecăm de aici.
Prefer să am puţină libertate de acţiune, tu nu ?
Test, test.
Recepţionez.
Ridică-mă.
Probabil al doilea nostru locotenent a luat-o pe aici.
E singura cale.
E beznă aici.
Nu-ţi face griji. Caută prima ieşire.
Te voi ghida înapoi aici, să deschizi uşa din exterior.
Cum merge ?
Vezi ceva ?
Încă nimic.
Nici măcar o singură gură de ventilaţie sau altceva.
Dar la tine ?
Supratensiunile au loc din ce în ce mai rar, aşa cum ai spus.
Miezul reactorului e desincronizat.
Încearcă să se reconecteze.
Însă nu va reuşi până nu se resetează.
De unde ştii asta ?
Nu ştiu. Nici măcar nu-mi pot aminti... Iisuse !
Însă ştiu tot ce trebuie despre acel afurisit de reactor.
Vorbeşte antrenamentul din tine.
Probabil eşti inginerul nostru tehnic.
Am găsit o intersecţie.
Recepţionat. Arată promiţător ?
Acelaşi mare... nimic.
- O iau la stânga. Notează. - Stânga să fie.
Payton.
Payton ! Payton, recepţionezi ?
Nu ştiu dacă nu cumva merg în cerc.
Şi... nu pot respira.
Payton, recepţionezi ?
Sunt aici. Sunt aici.
Uşurel. Respiră. Ascultă-mă.
- Vreau doar să mă ridic. - Calmează-te.
- Nu pot să respir. - Opreşte-te şi ascultă-mă.
- O să te aduc înapoi aici. - Înapoi ?
Glumeşti ? Nici măcar nu mă pot întoarce.
Ştii cât de departe am ajuns, Payton ?
- Ascultă-mă. - Vreau doar să ies de aici !
Gândeşte-te la altceva.
Cum ar fi ?
Poate nu e cel mai bun moment să-ţi spun,
însă am deschis uşa.
Râzi de mine ?
Da, râd de tine.
Vezi ? Nu-i atât de rău.
Vom trece împreună prin asta. Îi dăm noi de cap.
Mă auzi ?
Ai petrecut opt ani în hiper-somn.
Câteva minute în plus într-o conductă n-o să te omoare.
Opt ani ?
Îmi amintesc că tura noastră durează doi ani.
Dacă suntem echipa 5, înseamnă că am dormit opt ani.
Nu cred că ai ajuns aici din întâmplare.
Ai fost ales. Toţi am fost.
A fost ceva special.
A mai fost cineva pe aici.
- Stai puţin. - Ce e ?
Sunt pe o pantă. Rahat, sunt pe o pantă.
Sunt pe o pantă !
Bower, ce s-a întâmplat ?
Ce e ?
Bower, eşti rănit ?
Bower, ce s-a întâmplat ?
Te aud respirând. Eşti bine ?
Mă auzi ?
Bower, eşti bine ?
L-am... l-am găsit pe Cooper.
E mort. Sunt într-un vestiar.
Bower ?
Eşti bine ?
Era un compartiment superior.
Payton, am ieşit.
Payton ?
Bower, mă auzi ?
Recepţionezi ?
Payton, eşti acolo ?
Payton, mă auzi ?
Payton, recepţionezi ?
Payton ?
Caporal, mă auzi ?
Hei.
Hei, trebuie să vorbesc cu tine !
Stai ! Opreşte-te !
Să nu mai fugi, bine ?
Nu-mi pasă dacă furai sau altceva.
Vreau doar să-ţi pun câteva întrebări.
Cum te-ai trezit ?
Hei.
Hei !
Eşti surd ?
Hei.
Iisuse !
Ce ?
Nu mişca.
Stai. Stai puţin. Sunt din echipajul de zbor.
Nu mişca.
Serios, fac parte din echipajul de zbor.
- Scoate-le. - Ce ?
Încălţările.
Te spintec.
Ce mama dr... ?
Bower, recepţionezi ?
La naiba, răspunde.
Bower, mă auzi ?
Recepţionezi ?
Nu mă asculţi.
Nu există nicio procedură pentru asta. Nu pot scrie reguli pentru asta.
După ce tocmai am văzut, procedurile nu mai valorează nimic.
Ascultă, trebuie să te calmezi.
Eşti singurul nostru om acolo ca să ne dăm seama ce se întâmplă.
Să revenim la aceste... aceste alte persoane.
Persoane ? Alea nu erau persoane.
Vânau.
Au... luat cadavrul lui Cooper.
Ca o haită de...
Nu păreau umani.
Trebuie să încercăm să contactăm Puntea.
Presupui că mai e cineva pe Punte.
Trebuie să fie.
Nu putem fi singuri.
Singuri sau nu,
putem presupune că nu vom primi ajutor.
Aici, nu există salvare şi nici nu ne putem întoarce.
Nu cred că chestia asta a fost construită să se întoarcă.
Despre ce vorbeşti ?
Spun că asta nu e un transport obişnuit.
Nu suntem aici să adunăm date.
Nu transportăm încărcătură.
Noi suntem încărcătura.
60.000 de oameni pe un vector de lansare unic.
Tanis.
25 de miliarde au urmărit transmisia copleşiţi.
Aceste imagini uluitoare ale planetei Tanis au sosit
de la sonda Popolous şi au fost difuzate ieri.
Aceste imagini au fost filmate în timp ce sonda intra pe orbita
singurei planete asemănătoare Pământului despre care ştim.
Populaţia Pământului urmăreşte cum sonda trimisă în spaţiu
transmite date ce depăşesc şi cele mai optimiste aşteptări.
Ştiam că vom găsi apă pe Tanis.
Ne aşteptam la temperaturi rezonabile.
Însă întrebarea rămâne...
va îndeplini această planetă extrem de complexa şi puţin probabila combinaţie
de parametri pentru a susţine viaţa aşa cum o ştim ?
Sonda a aterizat pe planetă acum şase zile.
A trimis prima ei transmisie
ce e aşteptată din moment în moment.
Doamnelor şi domnilor,
acesta e un moment fără precedent în istoria omenirii.
Vedem asta ?
Prima detecţie, precum am sperat.
Trebuie verificat, însă se pare
că există o formă de plantă pe planetă.
Dumnezeule, viaţă pe Tanis. Am detectat viaţă.
Am detectat un habitat locuibil.
Verificat. Aceasta e o zi monumentală pentru noi toţi.
E doar o problemă de timp până vom trimite oameni acolo.
Procesare şi populare.
Noi suntem nava coloniştilor.
Elysium a fost doar un bilet dus.
Cum am putut...
s-o părăsesc ?
Cum am putut face asta ?
Am iubit-o.
Trebuie să ajungem pe Punte.
Trebuie să luăm controlul navei înainte ca ăia s-o facă bucăţele.
E mult prea importantă.
- Payton, unde e soţia ta ? - Ce ?
Îţi aminteşti recrutarea ? Testele de reproducere,
soţii, soţiile ?
Nu le-am lăsat în urmă. Sunt aici cu noi.
Trebuie s-o găsim înaintea acelor animale.
Încearcă să-ţi aminteşti. Unde crezi că ar putea fi ?
Într-un compartiment pentru personalul auxiliar ?
Stai, aşteaptă. Gândeşte-te o secundă.
Îmi amintesc că erau mii de pasageri ce nu făceau parte
- din echipa de dezvoltare. Familii. - Ascultă-mă.
Ai idee cât de mare e nava asta ? Iar tu habar n-ai unde e soţia ta...
unde ar putea fi soţiile noastre.
Dacă pleci să vânezi cai verzi pe pereţi,
n-o să fim mai aproape de rezolvarea acestei situaţii
şi vom avea şi mai puţin timp să recâştigăm controlul navei.
După ce vom avea controlul sistemelor, ne va fi mai uşor s-o găsim.
Mă asculţi ?
Salvăm nava, le salvăm pe ele.
- Vestiarul cu arme. - Ce ?
Arme non-letale antirevoltă.
De aproape, provoacă ceva distrugeri.
În regulă, îţi voi trasa un drum
şi voi încerca să şuntez grilele de securitate principale.
Fără sursa principală de energie, nu vom deschide niciodată uşile astea.
Ascultă, dacă mă poţi duce în sala reactorului,
pot reseta manual ciclul.
Ştii să faci asta ?
- Da. - E o cale lungă.
Va trebui să te trec de câteva uşi de securitate.
Cu câteva ocolişuri, vei ajunge acolo.
Pentru numele Domnului. D81643L.
Ok, ok, aşteaptă.
Nu vreau să mergi prea departe. Trageţi răsuflarea.
N-am nevoie să mă odihnesc. Spune-mi doar încotro.
Încă nu ştiu. Aşteaptă.
Payton.
Pandorum, i-ai simţit vreodată simptomele ?
Dintre toate lucrurile pe care ţi le poţi aminti, de ce l-ai ales acesta ?
Te gândeai la misiunea Eden ?
Ce e cu misiunea Eden ?
Tocmai mi-ai adus aminte
de cea mai mare catastrofă din istoria călătoriilor spaţiale.
Povestea de avertizare a zborului din iad.
Îmi amintesc. N-au avut un fel de defecţiune
a capsulelor de hiper-somn ?
După doi ani, unul din ofiţerii lor
a avut o cădere psihologică.
Doctorii l-au numit sindromul ODS.
Însă noi, piloţii, îi spunem pandorum.
L-a înnebunit. A devenit convins că zborul era blestemat.
- Rău. - Ce-a făcut ?
A evacuat nava.
I-a lansat pe toţi în neant.
5.000 de persoane trimise spre moarte
prin apăsarea unui buton.
Cel puţin noi nu ne-am trezit într-un coşciug zburător.
Cine zice că n-am făcut-o ?
- Încotro ? - La stânga la al treilea indicator.
Încă două niveluri în sus şi suntem pe coridorul principal.
De acolo ar trebui să fie uşor.
Nu poate fi corect.
Ce anume ?
Nu ştiu dacă nu cumva am halucinaţii.
Ce e ? Ce se întâmplă ?
Am mai văzut asta înainte. Asta e...
asta...
asta e diferită.
E o capcană.
Montată pe tavan.
Ai grijă.
Nu ! Nu !
Nu !
Linişte !
Trebuie să facem linişte. Înţelegi ?
Te voi scoate din asta, însă trebuie să taci din gură.
Înţelegi ?
Bower, eşti sigur că e o idee bună ?
Ai grijă.
E din echipa şase.
Echipa care trebuia să ne înlocuiască.
Ar putea fi...
Linişte. Linişte !
Uşurel. N-am să-ţi fac rău, însă trebuie să faci linişte.
Mă auzi ?
Shepard, echipa 6, d-le.
Cred că sunt singurul.
Ştiam eu. Ştiam eu că vă veţi întoarce.
- Ce ? - Unde e echipa ta ?
Echipa ? El e locotenentul meu.
- Unde e nava ? - Nava ? Despre ce vorbeşti ?
Faci parte din echipa de salvare, nu ?
Nu. Nu. Sunt din echipa 5.
- Tocmai te-ai trezit ? - Acum şase, opt ore.
Deci nu ştii ce se întâmplă ?
Asta spuneam.
- Ştii la fel de multe ca mine, omule. - Nu ştiu nimic.
Te vei integra perfect.
Ce faci ?
- Scap de miros. - Miros ?
Sunt rapizi şi mai puternici decât crezi.
Dacă vin după tine, fugi. Fugi şi nu te mai uiţi în urmă.
Nu te pot aştepta.
Cine... cine sunt ei ?
- Nu te pot ajuta. - Ajută-mă.
Bower, aminteşte-i acelui cretin de lanţul de comandă
- şi că a primit un ordin direct. - Eşti încă ofiţer pe nava asta,
iar comandantul tău îţi ordonă...
- Îmi ordonă ? Amuzant. - ... îţi ordonă...
Prea târziu. Nu mai e niciun comandant pe nava asta.
Du-te dracu'.
Aia n-o să te salveze.
Pleacă de acolo.
Pleacă de acolo !
Fugi.
Fugi. Pleacă !
Nu înţeleg.
Mersi.
Nu... nu înţeleg.
Nu înţeleg ce spui.
Nu... nu înţeleg.
Agricultură.
Eşti agricultor.
Da. Da, fac parte din echipajul de zbor.
Însă nu ştiu... nu ştiu ce s-a întâmplat.
Da, ştiu asta, însă nu eu sunt la comandă.
Încerc să aflu ce s-a întâmplat cu nava.
Nava.
Mă îndrept către reactor.
Reactor.
Reactor, corect. Chiar aşa.
Însă asta nu e problema ta. Rămâi aici.
Stai aici şi aşteaptă...
să repornească grila de securitate.
O să mă ocup eu de problema asta.
Ok ?
Fir-ar să fie.
Cine e acolo ?
Identifică-te.
Bower ?
Tu eşti, Bower ?
Nu poţi fi tu.
Iarăşi tu.
Înţeleg că voi credeţi
că e fiecare pentru el.
Dacă vrem să scăpăm din asta...
un pic de nenorocită solidaritate
ar fi de ajutor.
Toţi vrem să supravieţuim, nu ?
Am pierdut contactul cu ofiţerul meu superior.
Aşa că am nevoie ca cineva să-mi spună cum să ajung la reactor.
Ştii tu ? Grozav.
În regulă, putem lucra împreună,
ca o echipă.
Haide.
Da.
Nici mie nu mi-e milă, amice.
Şi mie mi-a făcut câteva vânătăi.
De ce aş avea încredere în tine ?
- Ascultă, cucoană, nu vrem... - Chiar faci parte din echipajul de zbor ?
Caporal Bower, inginer mecanic.
Nu credeam că a mai rămas cineva din echipajul de zbor.
Ce s-a întâmplat cu noi ?
Un fel de defecţiune.
Crezi ? Care e planul tău ?
Să pornesc reactorul. Mai vedem după aia.
- Tocmai te-ai trezit ? - Da.
- De-abia m-am alăturat petrecerii. - Vei da greş.
- De ce ? - Pentru că te îndrepţi în direcţia greşită.
- Stai puţin. - Vorbeşte încet.
- Cine eşti ? - Nimeni.
- Vreau să-mi arăţi drumul. - Către reactor ?
Nu-mi place să merg atât de mult în jos.
Nimeni nu se mai întoarce de acolo.
N-avem prea mult timp.
Putem pierde tot ce e la bord. Înţelegi ce vreau să spun ?
Poţi s-o pilotezi ?
Poţi să pilotezi nava ?
Să aterizezi dacă trebuie ?
Da.
De cât timp eşti trează ?
Nu ştiu. Nu poţi ţine socoteala timpului aici.
- Cinci, poate şase luni. - Luni ?
Linişte. Vrei să ne ucizi ?
Ce facem aici ?
- Aşteptăm. - Aşteptăm ce ?
Vrei să ajungi la reactor ? Atunci ai încredere în mine.
Rahat. Hei, trebuie să plecăm.
Ai încredere în mine.
Trebuie să plecăm, acum.
- Trebuie să plecăm, acum. - Aşteaptă.
Trebuie să plecăm, acum.
Ce dracu' sunt ?
N-am simţit nevoia să stau prin preajmă să aflu.
Fuga e întotdeauna cea mai bună opţiune.
Nu pot fi de pe nava asta.
Ce sunt toate astea ?
Dezvoltarea ecologică.
Hărţi genetice, repopularea regnului animal şi vegetal.
Locuieşti aici ? Protejezi toate astea ?
Nouă ni se părea că merită protejate.
Nouă ?
Când m-am trezit, eram cinci.
Făceam parte din echipa de recoltare mostre genetice a Institutului Branderburg.
Şapte ani de colectare şi pregătire a biosferei Pământului...
nu mi se părea normal s-o înmânez pur şi simplu.
M-am oferit voluntar s-o însoţesc.
Asta...
e cu adevărat Arca lui Noe.
Această arhivă conţine lumea în care vom trăi.
Am pierdut deja 30% din specimene.
Laboratorul are propriul lui generator, însă dacă reactorul nu funcţionează,
nu ştiu dacă ceva de aici va ajunge pe Tanis.
Tanis.
Nu-ţi aminteai ?
Nu-mi aminteam cât...
cât de departe era.
Asta era o cursă de 123 de ani.
Consideră-te norocos.
Mie mi-a luni de zile să-mi amintesc.
Mi-a luat şi mai mult să reuşesc să deschid afurisita aia de uşă.
Îţi aminteşti frânturi.
Ştiu totul despre acest laborator şi sistemele lui.
Însă tot nu-mi amintesc unde am crescut...
sau numele fratelui meu.
Ţi-e foame ?
Da, sunt flămând.
Poftim.
Au proteine.
Cum de am ajuns aşa în numai opt ani ?
Nava asta a fost proiectată să reziste copiilor copiilor noştri.
Cred că am dormit mai mult decât crezi tu.
Vreţi să intraţi ?
Veniţi s-o încasaţi, distruşilor !
Ajutor ! Ajută-mă !
Ajutor !
Cine dracu' eşti ?
Fac parte din echipajul de zbor.
Te rog, ajută-mă.
Eşti în regulă. Eşti bine. Uşurel.
Hei, rezistă.
Rezistă. Cine eşti ?
Cum te numeşti ? Mă auzi ?
Gallo.
Gallo ? Atât ?
Caporal Gallo ?
Da.
De unde vii, Gallo ?
De pe...
de pe Punte.
Punte ? Ce s-a întâmplat ?
Unde suntem ? Poţi să-mi spui ?
Caporal.
Spune-mi. Ce s-a întâmplat ?
Unde suntem ?
Camera de hiper-somn a personalului.
Cu grijă.
Şi nu mă încetiniţi.
Majoritatea sunt goale.
Unde naiba sunt toţi ?
Ăsta e principalul lor teren de vânătoare.
Nu vă opriţi.
Hei, soţia mea ar putea fi aici.
Face parte din colonişti ? E inginer ?
Nu, nu face parte din echipaj. Dar soţiile noastre au fost aduse la bord.
Atunci nu e aici.
Ştii unde sunt membri familiilor ?
Linişte.
Trebuie să mergem mai departe.
Nu vrem să stăm în teren deschis prea mult timp.
În special aici.
Trebuie să continuăm.
Nu-l putem lăsa în urmă.
La dracu'. Vânează.
Vrei să-l aştepţi ? Succes.
Stai.
Eşti bine ?
Sunt bine.
O, Doamne.
Trebuie să fie sute aici.
Unde s-au dus ?
Trebuie să ieşim de aici.
Ar trebui să fugim.
Fugi !
- Ce faci ? - Nu-l putem lăsa în urmă.
Bower, recepţionezi ?
Eşti acolo ?
Echipa de zbor 4.
Ce faci ?
Te verificăm.
De ce ?
Să mă asigur că eşti bine. Ai leşinat.
Erai isteric.
- Tu cine dracu' eşti ? - Sunt Payton.
- Lt Payton. - Eşti lt ?
Eşti din echipa 4.
Trebuia să mă înlocuieşti.
Ai spus că ai venit de pe Punte.
- Da şi ? - Unde dracu' suntem ?
- Nu pot accesa date navigaţionale de aici. - Nu ştiu.
Ce ai văzut ? Cum s-a dat totul peste cap ?
Ascultă, nu sunt navigator.
- Toate stelele arată la fel. - Uşurel, bine ?
Vreau doar să mă asigur că eşti bine.
- Sunt bine. - Ăsta e sângele tău, caporal ?
O parte din el... d-le.
Şi al mai cui e ?
S-a întâmplat ceva cu ei, d-le.
Cu cine ?
Echipa ta ?
A fost pandorum.
A trebuit să mă apăr.
Am făcut-o.
Pandorum ? Amândoi ?
Nu mă crezi, nu ?
Dacă i-ai fi văzut...
ai fi făcut acelaşi lucru, d-le.
Credeam că ştii unde mergem.
Încercam să ne salvez fundurile.
Hei, uşurel.
N-am arme. N-am arme.
Scuzaţi-mă. Intraţi, vă rog.
Intraţi. Ok.
Vă rog, simţiţi-vă ca acasă.
Locuieşti aici ?
- Cine a spus asta ? Ce ? - Locuieşti aici ?
Ştiu că nu arată cine ştie ce.
Dar...
ei nu pot intra aici
decât dacă vreau eu.
De ce ai vrea să intre ?
Nu ştiam că a mai rămas cineva din echipaj.
Ai mai întâlnit alţi piloţi ?
Nu.
Nu, de foartă multă vreme.
De ce nu vii aici să facem cunoştinţă cum trebuie ?
Crezi că am supravieţuit atâta timp având încredere în străini ?
Staţi.
Am o întrebare pentru voi ? Încotro vă îndreptaţi ?
Sala reactorului. Ştii cum putem ajunge acolo ?
Da, ştiu.
De ce vreţi să ajungeţi la reactor ?
A, m-am prins. Am înţeles.
De-abia v-aţi trezit, nu ? Vă e foame ?
Pentru că pot găti.
Am ceva bun pentru voi,
însă recunosc că e dificil de condimentat
când foloseşti ca bază doar ulei de motor.
Însă dacă ne folosim imaginaţia,
avem ceva bun aici.
Are gust de...
rahat de câine cu ierburi şi margarină.
De cât timp eşti treaz ?
Să vedem... ce zi e astăzi ?
Marţi, aşa că n-am idee.
Să mâncăm, ce ziceţi ?
E bun.
Sunt bucătar, să ştiţi. Aşa zice şi tatuajul meu.
E sigur ?
În comparaţie cu ce ?
Acele creaturi,
e posibil să fi fost ceva
ce a scăpat dintr-un container de-al tău sau laborator sau ceva ?
Nu, nu e posibil.
Atunci e un fel de formă de viaţă ce a ajuns la bord.
Sau ceva.
Sau ceva ce era deja la bord cu noi, în hiper-capsule.
Ce vrei să spui ?
Cred că acceleratorul e de vină.
Enzima sintetică din tuburile noastre de hrănire
care ar ajuta corpurile noastre să se ajusteze şi adapteze
la condiţiile de mediu de pe Tanis.
Din ce am văzut,
chestiile astea s-au adaptat în schimb la navă.
Vrei să spui că sunt pasageri ce au suferit mutaţii ?
Chestia aia din sângele nostru trebuia să pornească evoluţia.
Atunci de ce i-ar afecta pe ei iar pe noi nu ?
Poate sunt treji de mai multă vreme decât credem noi.
De mai mult timp decât el.
- Nu ştiţi ce s-a întâmplat cu noi ? - Tu ştii ?
Sunt treaz de ceva vreme.
Ştiu ce am văzut.
Ce faci ?
Ce e aia ?
E doar un sedativ, să te ajute să te relaxezi.
Atunci ia-l tu şi relaxează-te.
Las-o mai moale. Suntem în aceiaşi echipă aici.
Cunoşti simptomele pandorum-ului ?
- Ce ? - Sindromul disfuncţionalităţii orbitale.
- Pandorum. - Am văzut.
Ai văzut simptomele de aproape ?
Nu e ceva ce poţi detecta cu uşurinţă.
Începe cu un fior, o mâncărime,
o fierbere înceată...
efectele secundare biologice ale zborului spaţial de durată
ce alimentează paranoia.
Iar creierul paranoic alimentează efectele secundare.
O spirală descendentă. O prăbuşire în nebunie.
Nu poţi opri febra indiferent ce ai face.
O să dea în clocot.
Nu mă crezi.
N-am spus asta.
Cum să poată avea amândoi pandorum ? Şansele sunt astronomice.
Nu intenţionam să-ţi pun la îndoială faptele.
Amândoi ştim că pandorum e influenţat de orice traumă psihologică importantă.
- Are un efect declanşator emoţional. - Aşa se spune.
Tu cum crezi că ai reacţiona dacă ai ştii adevărul ?
Adevărul despre ce ?
Bum. Cum a aclamat întreaga lume
tunetul celei mai puternice creaţii a Pământului...
Elysium.
O mică scânteie
să aprindă cerurile pentru ca eroii
să se aventureze mai departe şi mai departe
decât oricare altă maşinărie a Pământului.
Iar noi am dormit. Am dormit un somn atât de adânc
cum nimeni n-a mai cutezat până atunci,
în timp ce trei mici indieni aveau grijă de încărcătură.
Eram în a doua rotaţie. Toate sistemele de zbor funcţionau normal.
Am detectat simptomele la comandatul meu şi la al doilea lt.
Simptome uşoare. Nimic ce putea deveni o problemă.
- Asta până am recepţionat transmisia. - Ce transmisie ?
Ultimul apel al Mamei Pământ.
Toată creaţia Domnului sfârşindu-se, lăsând în urmă doar un mesaj de încurajare.
Ce spune ?
Sunteţi tot ce a mai rămas din omenire.
Succes. Domnul să vă binecuvânteze.
Şi drum bun.
Pământul...
nu mai e ?
Spulberat.
Am efectuat o scanare completă a grilei şi dispăruse.
Azi erau acolo, în următoarea zi, nimic.
Într-o singură zi ?
Trebuie să fi fost ceva nuclear sau un asteroid.
Contează ?
Camarazii mei n-au primit vestea prea bine.
Am vrut să trezesc echipajul principal,
însă al doilea meu locotenent o luase deja razna.
Trei mici indieni cu o mare povară.
Fără legi. Fără să le pese de ceva.
Doar trei mici suflete al căror destin a fost distrus
deoarece a fost...
apoi a rămas unul singur.
Un singur mic indian.
Erau ofiţerii mei superiori,
oameni care m-au îndrumat în timpul antrenamentelor.
Însă nu mai erau ei. Dispăruseră.
- N-am avut de ales ! - Caporal Gallo !
Un mic indian, singur cu osânda lui.
Refuză să meargă la culcare, aşa că ce face ?
Decide să rămână treaz şi să se joace în camera lui.
Ce jocuri neplăcute joacă cu prada lui adormită.
El era asasinul, el era stăpânul.
Era şi Dumnezeu şi diavolul în acelaşi timp.
Asta ar spune cineva. Ar deveni bărbat,
un rege autoproclamat.
Stăpânul propriei nave. Casa propriului său păcat.
I-a izgonit pe toţi cei care s-au purtat urât.
I-a exilat în cală
să se descurce singuri...
căutând prin resturi şi hrănindu-se cu ei înşişi.
Răutatea crescu.
Regele nu mai voia să se joace.
Aşa că s-a întors în patul lui.
Iar în timp ce regele dormea,
o întreagă nouă lume a răutăţii crescu
în timp ce noi plângeam.
Începe cu un fior, cu o mâncărime.
Amândoi ştim că pandorum e influenţat de orice traumă psihologică importantă.
Are un efect declanşator emoţional.
Ce faci ?
O să ne mănânce.
Nimic personal.
E doar supravieţuirea celui mai adaptat.
Sau a celui mai deştept.
Înţelegeţi ce vreau să spun ?
- Ne-ai gazat. - Da.
Şi îmi pare rău, însă sunt puţin prea bătrân
şi prea obosit pentru calea onorabilă a vânătorii.
Mai bine asigură-te că sunt moartă, pentru că altfel...
Nu trebuie să faci asta. Trebuie să salvăm nava.
Nu te obosi şi scuteşte-mă de discursuri.
N-aş fi supravieţuit atâta timp dacă aş fi avut o inimă.
Ştii, e un lucru ciudat acest instinct de supravieţuire.
Adică, nu prea a mai rămas ceva pentru care să trăieşti.
Nu fii tâmpit. Pot salva nava.
Întrebarea e, ce ar fi mai tâmpit ?
Să cred că nava va rezista şi mai departe
când m-a ţinut în viaţă toţi aceşti ani ?
Sau să cred pe cineva
suficient de disperat să-mi spună orice
tocmai când sunt pe cale să tai o friptură din prietena lui ?
Ascultă nava.
Ce e cu ea ?
Supratensiunile... reactorul atinge ultima etapă.
Am putea avea mai puţin timp decât am crezut.
E ultima fază înainte de a se închide,
înainte să pierdem totul
şi pe toţi de la bordul navei.
Dacă nu-l resetăm acum,
totul e pierdut.
A fost cam irascibilă în ultima vreme.
Foarte irascibilă.
Hei, ascultă.
Am înţeles.
Ce ? Ce ai înţeles ?
Ai făcut ce trebuia să faci.
Ai reuşit. N-o să te judece nimeni.
Eşti un supravieţuitor.
Iar în acest moment, noi...
trebuie să resetăm reactorul.
Cât mai e până moare nava ?
Adevărul.
Nu ştiu.
Fă o estimare.
O oră. Mai puţin.
- Ei ? - Suntem împreună în asta.
Am nevoie de radioul tău. N-avem prea mult timp.
Payton, recepţionezi ?
Recepţionezi ? Mă auzi ?
Payton, recepţionezi ? Mă auzi ?
Sunt aici. Unde eşti ?
Într-un container de depozitare, sub nivelul B,
pe la mijlocul navei, sectorul 12, cred.
Cum naiba ai ajuns în cealaltă parte a navei ?
Reactorul se închide rapid.
Vreau să accesezi datele despre ultima supratensiune
- şi să rulezi un test complex Kolzer. - Accesez datele acum.
Rulez testul Kolzer.
N-o să-ţi placă asta.
Testul spune că ai mai puţin de 47 de minute
până la cedarea întregului sistem.
- Nu e prea mult timp. - Cum te ducem acolo ?
- Vreau să ne trasezi un drum. - Recepţionat.
Mişcă.
Nu. E un copil.
Copil ? Ăla nu e copil.
Se înmulţesc.
Ticălos mic. S-a dus după tac-su.
N-o să meargă. Sunt prea mulţi.
Probabil ne apropiem de lăcaşul lor.
Minunat. Acum suntem blocaţi aici.
Ce e atât de important de cealaltă parte a uşii ?
Puntea. Putem prelua controlul direcţiei
imediat cum ajungem pe Punte.
Şi cum o să ne ajute asta ? Nava moare.
Ar trebui să ne concentrăm asupra salvării noastre.
O, aşa e. Cercetaşul tău o să ne salveze.
O poate face.
Cu 24 de ore în urmă nici nu-i ştiai numele.
Iar acum crezi că e pregătit să configureze un reactor nuclear ?
Dacă nu pleacă curând,
nici măcar nu mai are rost să mergem.
Ce faci ?
Acestea sunt familiile noastre,
ale personalului de zbor.
Sunt toţi morţi.
Crezi că e aici ?
Nu...
nu e aici.
Cum poţi fi sigur ?
Pentru că n-a vrut să vină cu mine.
Nu e în zborul ăsta.
M-a părăsit.
Nu îmi mai rămăsese nimic,
aşa că m-am înrolat.
Ea e motivul pentru care am plecat.
Asta înseamnă că ţi-a salvat viaţa.
Foarte tragic.
Însă trebuie să mergem mai departe. M-am săturat de rahatul ăsta.
- Pentru ce ? - Ce ?
Pentru ce ?
Sunt toţi morţi.
- N-a mai rămas nimic. - Taci dracului din gură.
Nu mai avem la ce să ne întoarcem.
Greşeşti.
Hei, trebuia să mergem mai departe.
Trebuia să supravieţuim.
Iar acum e mai important ca niciodată.
Pierdem timpul.
- Îmi amintesc. - Ce ?
Trece timpul.
Soţia lui Payton, Marianne.
Îmi amintesc.
Bower avea dreptate în legătură cu un lucru.
Odată ce reactorul se opreşte, suntem ca şi morţi.
Ce tot mormăi acolo ?
Spun că după ce se întâmplă, suntem morţi.
Dar tot mai avem o cale de ieşire din asta.
Ce sugerezi, caporal ?
Ne putem lansa în capsule
înainte ca sistemul de ejectare să moară complet.
Asta e sinucidere.
Mai câştigăm câteva zile,
ceea ce e mai bine decât ce avem aici.
Reactorul e aproape.
Îi poţi auzi respiraţia.
Da, asta e...
o coborâre în iad.
De cât timp crezi că e reactorul acolo ?
Chestia aia se poate topi când va încerca să repornească miezul.
Nava asta poate fi ruptă în două.
Încetează, caporal. Nu abandonăm nimic
şi nu-i lăsăm în urmă.
Nu putem sta pe navă ! Ştii asta !
Am zis să încetezi, caporal !
E un ordin.
Iisuse Hristoase !
Nu-i da drumul.
A intrat.
O să trecem prin asta.
- Crede-mă. - Să te cred ?
Cum să am încredere în cineva care se minte singur ?
Încă avem timp.
- Trebuie să mă asculţi. - Nu face asta.
Ce anume ?
Nu-mi vorbi ca unui copil ce are nevoie de încurajări.
Atunci calmează-te odată.
Cunosc nava asta şi ştiu ce poate mai bine decât oricine.
Ştiu ce poate şi ce nu poate. De ce ne mai contrazicem ?
Dacă vrei să rămâi aici şi să mori, treaba ta.
- Ţi-am dat un ordin. - Nu a mea. Nu a mea !
Caporal.
Cine se poartă iraţional, locotenente ?
Cine se minte singur acum ?
Plec de pe nava asta. Zborul s-a terminat.
S-a terminat !
- Nu te arunca singur în spaţiu. - Gura.
- Plec de pe nava asta. - Bower o să restarteze reactorul.
Gura.
Nu echipajul tău a fost bolnav, nu ?
- Termină codul. - Uită-te la tine.
- Tu ai simptomele. - Termină-l !
Ejectare Iniţiată
Ce faci ?
E pentru binele tău.
Simularea Lansării: Reuşită
- Ce dracu faci ? - Eşti bolnav.
Ai nevoie de tratament adecvat.
Dă-mi drumul, fir-ar să fie !
Deschide uşa ! E un ordin, nenorocitule !
Nu e vina ta.
O să te fac bucăţele ! Deschide uşa !
Deschide ! O să te ciopârţesc !
Mintea ta s-a întors împotriva ei.
Ne ucizi !
O să murim cu toţii, caporal !
Drace.
Rahat.
Vin.
Grăbeşte-te !
Rahat.
Haide, haide, haide.
A reuşit. Cercetaşul a făcut-o.
Ai avut dreptate. Acum dă-mi drumul.
Pot ajuta.
Te voi ajuta.
Ce faci ?
Tot mai încerci să ajungi pe Punte ?
Nu vrei să mergi acolo, caporal.
Ce o să le spui ?
- Bower o să se întoarcă aici. - Gura.
Vor afla ce ai făcut.
Unde crezi că te duci ?
Linişte.
Gândeşte-te la ce faci, d-le.
Taci dracului din gură.
Nu te vor lăsa să scapi cu asta.
Gura !
Sunt peste tot.
Nenorocitule !
Amândoi ştim cine are nevoie de injecţie.
- Înapoi. - Cine suferă aici, d-le ?
Vorbesc serios !
Ce vrei de la mine ?
Mintea ta s-a întors împotriva ei.
O să te tai bucăţele.
Cine eşti tu ?
A reuşit.
Am fost cu băiatul tău.
L-am ajutat să restarteze reactorul.
Văd că şi tu eşti pilot.
Unde e locotenentul tău ?
Nu e locotenentul meu.
Unde suntem ? Ce s-a întâmplat cu noi ?
Jurnalul zborului
ne va spune de cât timp zburăm şi cât de departe am ajuns.
Se pare
că uşoara mea amnezie
s-a risipit în sfârşit, locotenente.
Cine dracu' eşti ?
Gallo. Caporal.
Eram mai tânăr decât tine când am ajuns la bord.
Ciudat, nici nu-mi mai amintesc măcar cum era viaţa mea înaintea acestui zbor.
E tot ce am.
Tu ai recepţionat ultima transmisie.
Tu ai rămas treaz. Tu ai întrerupt rotaţia.
Tu ai ucis echipajul tău.
De unde ştii tu asta ?
Unde suntem ?
Dă-i drumul, priveşte.
Tu să-mi spui mie.
Ce-ai făcut cu noi ?
Nu pricepi, puştiule.
N-a mai rămas nimeni să ne judece.
Unde sunt stelele ? O, Doamne.
Dumnezeu ? Crezi că Dumnezeu a supravieţuit ?
E mort, laolaltă cu restul umanităţii.
Nu mai există lege sau ordine,
nici bunătate sau răutate. Doar noi.
Şi crezi că tu vei fi cel care mă judecă pe mine ?
Vrei să încerci ?
Ştii ce ? S-ar putea.
Suferi, fiule.
O văd pe faţa ta. Am trecut şi eu prin asta.
Imaginează-ţi un minut,
imaginează-te fără constrângerile moralităţii.
Te-ai surprinde şi pe tine însuţi.
E cea mai mare libertate.
Nu.
Asta nu e libertate.
Asta e pandorum.
Pandorum. Nu despre pandorum ne-au avertizat.
Ştiu că e înfricoşător la început, îngrozitor de fapt.
Nu asta simţi acum, o frică îngrozitoare ?
Eliberează-te de ea şi de cealaltă parte e divina claritate.
Puritate. Iluminare.
Gura ! Ce e acolo ?
Tu împotrivindu-te, asta e.
Trebuie să renunţi la meschinul tău concept de realitate.
E doar balast al vechii lumi.
Şi amândoi ştim că acea lume nu s-a descurcat prea bine, nu ?
Au distrus planeta. Viaţa consuma viaţă.
Şi tot ce a rămas e asta.
Nava asta e o sămânţă
din care putem crea o nouă lume.
Gura ! Ce e acolo ?!
O nouă lume. O stare naturală.
- Crudă, minunată... - Ce vezi ?
... perfectă. Îţi ofer regatul.
Şi tot ce te trage înapoi
e propria ta frică.
Tot cercetaş ai rămas, nu, băiete ?
Întotdeauna vor fi legi
iar tu vei plăti pentru tot ce ai făcut.
Chiar dacă asta înseamnă că va trebui să extrag boala din tine.
- Bower ! - Ce e ?
Ne-am prăbuşit deja.
Am fost pe Tanis tot timpul.
Tot timpul.
Se pare că chestia asta aterizează.
Însă nu pluteşte prea bine, nu ?
Scapă de frica ta.
Aici voi duce totul la sfârşit.
Vin.
Bun băiat.
Vin.
Ce faci ?
De ce nu-l împuşti ?
Eşti nebun ?
- Vezi aia ? - Dă-l dracu'.
- Trebuie să ieşim de aici. - Ţine-te bine.
Nu aşa. Nu putem muri aşa.
Rezistă.
Ce ? Nu, nu pot...
Respiră.
Hei. Hei.
Respiră.
Te poţi trezi acum.
Tanis: Anul 1
Populaţia: 1213...
Traducerea şi adaptarea: Mr H.