LUMI PARALELE
Traducerea şi adaptarea: Neoh & Axel @ Titrări Team
Carver !
Vino afară.
Carver !
Ridică-te.
Acum ! Prinde-l !
Ştii cum te cheamă ?
Ronan Carver.
Ştii unde eşti, Ronan ?
Akron, Ohio. Statele Unite. Pământ.
N-are urme de lovituri la cap. Cred că va trăi.
Mersi, doctore.
Hai să te întreb ceva.
Eşti luptător ?
Tocmai m-ai văzut luptând.
Tocmai te-am văzut cum ai pierdut.
Majoritatea luptătorilor ce ies acolo, se duc să învingă.
Dar există şi anumite persoane care intră în ring
şi cărora nu le pasă dacă câştigă sau nu.
Acest tip de oameni,
ei vor doar să-şi măsoare muşchii cu lumea întreagă,
doar ca să vadă dacă a mai rămas ceva.
Ce faci, iei tot felul de lupte inegale ?
N-ai decât o mână de haine.
Nu aparţii niciunui loc ?
Ronan. Sunt tata.
Trebuie să vii acasă imediat.
Trebuie să ajungi la clădire
până duminică la ora 18:19, fix.
Este pe Prospect numărul 156.
Vino acasă acum.
Sal', tată, tot eu sunt.
Ştii, pentru un tip care n-a mai sunat de doi ani,
să ştii că ai o căsuţă vocală foarte prost aleasa.
Am venit exact cum ai cerut.
Îmi voi găsi singur drumul spre casă.
Tată !
Iisuse Hristoase, B.
Scuze. Scuze.
Nu ştiam că eşti aici.
Arăţi super.
Am trebuit să mă lupt.
Nu o... n-a trebuit să...
Am avut un meci.
Sunt un luptător cam profesionist.
Încă mai locuieşte aici ?
S-a mutat acum câteva luni.
Super.
Ronan, ce faci aici ?
Am venit să-l văd pe tata, da ? Nu încerc să...
- Este acasă ? - Nu.
Ce, nu l-ai văzut ?
Nu, nu recent, dar ştii
chiar şi când era aici, nu era aici cu adevărat.
Dinainte să moară mama.
Uite ce e...
Tata mi-a lăsat un mesaj.
- Eu doar... - Şi mie.
Stai, serios ? Ce-a spus al tău ?
- A fost ciudat. - Da, nu-i aşa ?
M-a speriat rău de tot.
Al meu a fost despre o clădire. "Du-te la clădire."
Idem.
- Ai vreo idee ce înseamnă ? - Nicio idee.
Ai verificat peste tot ?
Este acolo ?
Nu.
Verifică în portbagaj.
De ce ?
Ce-ai zice dacă ar fi băgat acolo ?
De ce mi-ai pus aia în mână ?
Acopăr toate problemele.
Harold !
Am spus că vin imediat !
Vreau să-mi scarpin piciorul !
- Nu mai ţipa. - Zici că eşti nebună !
- Tu eşti nebun ! - Zici că eşti...
Uită-te la tine ce porţi ! E o cămaşă de noapte transparentă.
Du-te !
Întoarce-te în casă, mamă !
Bună, Beatrix !
Încă mai locuieşte aici ?
- Fii cuminte. - Ea doar...
- Bună, Harry. - Bună.
- Ronan. - Harold.
De fapt, acum mă cheamă Harry,
imediat după ce-am terminat facultatea de drept.
Ce, eşti avocat acum ?
Apărător din oficiu, ca să fiu mai exact.
Ştii, mă lupt cu puterea.
Ştii, am grijă de oamenii cinstiţi.
- Dar tu ? Care mai e viaţa ta ? - Am intrat la Princeton.
- Ce ? - B, asta e...
Super tare.
Da, tocmai ce-am primit aseară scrisoarea de acceptare.
Şi ştiu că este cu trei ani mai târziu,
aşa că voi fi singurul boboc care poate comanda băutură.
Dar e mai bine mai târziu decât niciodată, nu ?
Felicitări. Asta-i fanta... Princeton.
Sunt puţin suprins
că n-am citit nimic despre asta.
Nicio noutate sau vreaun status de pe Facebook.
Dar la mine ? Îmi verifici şi mie statusurile ?
Nu suntem prieteni pe Facebook, Ronan.
Eu nu am Facebook.
Harry. Mi-ai văzut tatăl ?
A mai fost recent pe aici ?
Da, l-am mai văzut.
N-am avut interacţiunii cu el,
dar nu e nici cea mai prietenoasă persoană din lume.
De ce ?
- A dispărut. - Serios ?
- De ce ? - Nimic, eu doar...
Am văzut nişte tipi la el acasă aseară.
Cred că se certau. Era greu să-mi dau seama
- peste ţipetele mamei mele. - Ce ? Ce tipi ?
- Nu ştiu. Tipi. - Cu tata ?
Da, cu tatăl tău. Ce căutaţi în garaj ?
Am vrut să mă asigur că tata nu-i acolo.
- Ai verificat în portbagaj ? - Asta am spus şi eu.
Doamne, nu-i nimic în portbagaj.
- Se pare că e geanta de sărit a tatei. - Da.
- Ce este ? - Geanta să de sărit.
Ceva de genul să fugi repede din oraş.
E cumva un mafiot ? De ce are nevoie de aşa ceva ?
Ştii cum călătorea mereu în interes de serviciu ?
Nu prea era prin preajmă când eram mici.
Ce-ai asta ?
Ce-i asta ?
Nu ştiu.
- Ce s-a întâmplat ? - N-ai văzut asta ?
Parcă s-a pornit.
Ronan.
Stai, am luat-o razna sau ce ?
Nu. Clinton e încă în viaţă.
Asta probabil e o glumă, nu ?
Cred că ar trebui să sunăm la poliţie.
- Haide, B. - La poliţie, serios ?
Sunt avocat din oficiu. Am lucrat cu mulţi poliţişti.
Taci, Harold. Tata ar putea fi într-o delegaţie.
Cine, tatăl nostru ?
Care n-a mai ieşit din casă de trei ani ?
Deci s-a întors.
Nu pentru mult timp, sper.
Uite ce e, e fratele tău.
Tu-mi eşti ca un frate mai mult decât îmi e el.
Da. Exact aşa simt şi eu în privinţa ta.
Mulţumesc.
Bine.
Am nevoie să am piciorul masat ! Pentru numele lui Dumnezeu.
Stai puţin.
Ce-i ?
Ia-mă cu tine.
Aş vrea să vă ajut, copii,
dar am o problemă, vorbim de un om de 50-55 de ani ?
Oamenii maturi au voie să dispară.
- Dar el ne-a sunat. - Părea speriat ?
Nu chiar. A vrut să venim acasă.
Era ceva în casă
care sugera o spargere sau altceva de genul ăsta ?
Nu.
Bine, uitaţi ce cred eu.
Nu aveţi nimic care să mă ajute.
Nu s-a întâmplat nimic ilegal aici.
Tata n-ar dispărea pur şi simplu.
Pot să-i dau descrierea,
după care să pun maşinile în alertă ca să-l caute.
Momentan, doar atât pot face.
Bine.
A menţionat de o clădire. Prospect, numărul 156.
Asta-i în centru.
E goală de ani de zile.
Nu-i nimic acolo.
- Sigur. Bine. - Mulţumesc, căpitane Stone.
Apreciez asta.
Nu cred că poţi parca aici, Ronan.
Cred că tocmai am făcut-o, studentule la drept.
Ce mai cauţi încă aici ?
Suport moral.
Ce faci ?
Tata a spus să ne întâlnim la clădire, nu înăuntru ei.
De ce eşti aşa ciudat ? Hai să intrăm.
Eu voi intra.
Tată !
Ce-i ?
Iisuse. Dacă vei trezi vreun om nebun al străzii
sau nişte ratoni sau ceva ?
Nu-mi este frică de niciun om al străzii.
Mi-e puţin frică de ratoni.
Nu-ţi face griji, Beatrix, te apăr eu.
Foarte fain, Harold. Mersi.
Aţi auzit vreunul dintre voi de Dragon Burger ?
Asta-i ciudat.
"Pe Pământul meu,
teroriştii au intrat cu avioanele în Turnurile Gemene
pe data de 23 octombrie, 2001."
"Evită Pământul 33, contagiunea s-a răspândit."
"Pământul 468 e sigur,
localnicii sunt prietenoşi. Fără arme."
"Am găsit un pământ unde copiii se nasc întotdeauna gemeni."
"Pământurile 53, 181 şi 726 sunt toate moarte."
"Care-i Pământul 1 ?"
Ce se întâmplă ?
- Ce naiba e asta ? - Nu ştiu.
Ronan.
Rahat.
Dumnezeule. Dumnezeule.
Unde suntem ?
Ce se întâmplă ?
- Doamne. - Unde suntem ?
Doamne. Ce-i asta ?
Ce-i asta ? Am fost bombardaţi ?
Nu, am fi morţi.
Nu...
Nu poate dispărea pur şi simplu un oraş întreg.
Atunci unde este toată lumea ?
Unde sunt toţi ? Unde...
Unde este totul ? Unde sunt clădirile ? Uite.
Clădirile au dispărut !
Totul a dispărut !
Clădirea noastră e-n regulă.
Cum e posibil aşa ceva ? Clădirea noastră...
Arată exact la fel.
Băieţi.
Asta s-a petrecut acum mult timp în urmă.
Asta-i veche.
A crescut peste. E...
Ronan.
B.
Ne puteţi ajuta ?
Stai ! Ne poţi spune unde suntem ?
Lasă-ne dracului în pace ! Lasă-ne dracului în pace !
Plecaţi. Plecaţi.
- Eşti bine ? - Da.
Sunt bine. Doar că nu pot respira.
Nu pot respira foarte bine.
Stai. Nu. Nu.
Haide, să mergem. Bine ?
Haide, să mergem !
Hai să intrăm înapoi.
Înapoi înăuntru.
Nu putem pe aici.
Haide.
Da, au intrat în clădire.
Nu ne urmăresc.
De ce nu ne urmăresc ?
Poate că le e frică.
Pleacă. Asta-i bine, nu ?
Cred că am fugit destul de repede de ăla.
N-am mai fugit aşa repede de foarte mult timp.
De ce tata ne-a trimis aici ?
Nu ştiu.
Adică, poate că nu trebuia să...
să ne ducem la... nici nu ştiu. Poate este o greşeală.
Ba nu. Adică... nu poate fi o greşeală.
Ne-a trimis la adresa asta exact la momentul potrivit.
Tata a vrut să venim aici.
Unde este aici ?
Am o teorie.
Care-i aia ?
N-o să-ţi placă teoria mea.
E mai bună decât teoria ce-o avem, care nu e nicio teorie.
Păi, nu neapărat. Adică,
o teorie naşpa e mai rea decât nicio teorie.
- Harold, spune-ne teoria. - Bine.
Doar uitaţi-vă la aceste desene
cu diferite pământuri, diferite...
Istorii, lumi diferite.
Bine, şi cei cu asta ? Sunt numai prostii.
Da, aşa este.
Şi dacă nu sunt ?
Dacă toate aceste pământuri există în mod real ?
Dacă în acest moment suntem pe Pământ şi noi...
suntem pe o altă versiune al lui ?
De fapt...
Asta sună cam corect.
Mă gândesc că asta e prima voastră călătorie prin clădire.
Tu de unde ai apărut ?
Clădirea este destul de mare.
Sunt multe intrări şi ieşiri.
Eu sunt Polly.
- Ronan. - Beatrix.
Harold. Harry.
Voi sunteţi cam politicoşi.
Spui asta de parcă o şi crezi.
Ce-ai vrut să zici prin asta ?
Voi sunteţi de pe ultimul Pământ, nu-i aşa ?
Acela în care aveţi internet,
telefoane şmechere şi cafeaua voastră renumită ?
Asta e exact acolo de unde aţi plecat.
Acest Pământ, pe de altă parte,
acest Pământ este distrus rău.
- Acest Pământ ? - Da.
Mai ajungem pe el din când în când.
De obicei e un război US - Sovietici din anii '70 sau '80.
Alteori nimereşti în China, Pakistanul e şi el pe acolo.
Am ajuns în Egipt odată. Ăla a fost un Pământ ciudat.
Adică, haide să presupunem că suntem undeva
prin acelaşi secol 20, deci...
- Câte Pământuri sunt ? - Nu ştiu. Nimeni nu ştie.
Unii cred că există pământuri infinite.
Deci, undeva pe acolo,
există un Pământ care este exact ca al vostru,
doar că are un ţânţar mai puţin.
Unii cred că există un Pământ
care este foarte perfect, ca şi cum ai fi în rai.
Da, tocilar la orizont ?
Când ne putem întoarce acasă ?
Această clădire sare la fiecare 36 de ore.
Deci mai avem 32 de ore de pierdut.
Până atunci, nu e nimic de făcut decât să aştepţi.
Dar trebuie să fiţi înapoi pentru salt.
Dacă pierdeţi saltul, atunci...
S-ar putea să nu mai aveţi o a doua şansă.
Şi atunci cum ne-am întoarce acasă ?
Asta, prietena, e Marele Danny.
- Ce anume ? - Mare... las-o baltă.
E ceva ce-am văzut la TV când eram mică.
- La ce emisiune ? - Game of Your Life.
- N-ai auzit niciodată de ea. - Pe ce canal ?
Nu aveam canale pe Pământul meu.
Vrei să spui că eşti de pe o altă versiune ciudată de Pământ ?
Nu şi din perspectiva mea.
Voi sunteţi cei care beţi cafea
care arată ca o îngheţată sau cam aşa ceva.
Dar ce-ar trebuie să facem în următoarele 32 de ore ? Să stăm ?
Sfatul meu, într-o lume de genul ăsta,
este să taci din gură şi să stai ascuns.
Şi, cine ştie, să încerci să nu mori.
O piersică ?
Spune-i şefului că i-am găsit.
Mamă.
Mamă !
- În regulă, haide. - Să mergem. Să mergem.
Ridicaţi-vă. Haide, să mergem.
Să mergem. Hai să luăm astea.
Du-i la fabrică. Haide.
Baftă, şefule.
I-am găsit pe tipii ăştia în Oraşul Vechi.
Erau în clădire.
Şi aţi intrat ?
Tinker mi-a spus.
Fir-ar să fie.
Trebuie să fie aici
ca să facă să meargă drăcia asta.
Ce căutaţi în clădire, copii ?
Eram în trecere.
Scuze, prietenul meu de aici este mut.
A avut gripă când era mic. Nu este întreg.
- De unde sunteţi ? - Kansas.
Din care parte ?
Din est. Poate nord. Nu suntem siguri.
De ce aţi intrat în clădire ?
Pare un loc sigur unde te poţi ascunde.
- De către cine ? - De oamenii tăi.
I-am văzut cum au împuşcat doi oameni.
Ce ţi-am spus în legătură cu asta ?
Ei ne-au atacat primii.
Clădirea este un loc foarte periculos.
- Noi o evităm. - Nu ştiam asta.
Scuze că m-am răstit la tine.
Avem nişte probleme cu nişte tipi din nord.
N-aş merge pe acel drum dacă aş fi în locul tău.
Mike te poate scoate din oraş dacă vrei asta.
Mulţumesc, căpitane Stone.
Stai.
De unde ştiai că am fost în poliţie ? Nimeni nu ştie asta.
Pari a fi un tip cu autoritate.
De unde ştiai că numele meu e Stone ?
Ai o figură puternică.
Cine sunteţi voi ? De unde sunteţi ?
Au venit din clădire.
Ţi-am spus. Îţi aduci aminte ultima dată
când cineva a ieşit din clădire ?
- N-am nevoie de probleme acum. - El a fost.
Cel ce a adus aici bomba nucleară.
Bărbatul ce-a ucis două treimi din oraş
- a venit din clădire. - Asta n-are niciun sens.
Ai fost în clădirea aia de foarte multe ori.
Uită-te la ei. Nu-s de aici.
- De unde sunteţi ? - Suntem din Kansas.
Nu şi tu.
De unde ?
Kansas.
Est sau vest ?
Est ?
Cine controlează estul Kansasului ?
Bine, cine controlează vestul Kansasului ?
Cine era preşedinte când a căzut bomba ?
Care a fost primul oraş care a fost lovit ?
- În ce naţiune suntem ? - Statele Unite ale Americii.
Mi-am încheiat pledoaria.
Ce vrei să spui ?
Dacă au vreo bombă ?
Dacă aveau vreo bombă, am fi fost morţi deja.
N-am folosit-o încă pe-a noastră. N-avem nicio bombă.
Spune mutul.
Ce sugerezi ?
Lasă-i în seama mea.
Voi scoate totul de la ei.
Băi !
Ţi-am spus.
Când încerci să spui oamenilor că eşti dintr-un univers alternativ,
cumva nu merge niciodată bine.
Nu pot să cred.
Da, aş putea...
Aş putea fi acasă uitându-mă la televizor.
Ai fi acasă masându-i mamei tale picioarele.
Da, dar momentan, asta sună destul de bine.
Pe care o vrei, Tinker ?
Hai să-l luăm pe ăsta şi pe ăsta mic.
Nu te atinge de ea. Nu. Pe cel mare.
Stai. Stai. Stai.
- Stai. Te rog, n-o lua. - Dispari !
Te rog, ia-mă pe mine.
Te rog !
Tic tac.
Ce faci ?
- Ronan. - B.
I-aţi mâna de pe ea !
Să mergem.
Unde ne duci ?
Dă-mi drumul !
- Nu ! - B. Lasă-mă !
Nu !
Lasă-mă ! Ronan. Ronan !
Curvo.
B. B !
Ronan. B.
Bine.
Nenorociţilor !
Ronan, asta nu va ajuta cu nimic.
Ronan, termină !
Asta nu va ajuta la nimic, Ronan ! Gata !
De unde ştii ?
Pentru că-mi amintesc cum a murit mama.
Scuze, n-ar fi trebuit să...
Las-o baltă.
De ce ne-ai părăsit, Ronan ?
După ce-a murit mama, tu ai fugit.
- A trebuit. - De ce ?
Pentru că a trebuit să te protejez.
Să mă protejezi de ce ?
- De mine. - Ce ?
De mine. Pentru că dacă nu ai observat,
toţi ce sunt în jurul meu au de suferit.
Ronan, m-ai lăsat singură.
A trebuit să mă descurc singură.
A trebuit să am grijă de tata singură.
N-am nevoie de protecţia ta.
Tot ce aveam nevoie este de fratele meu.
Nu înţelegi de ce sunt...
Vreau să ştii, când voi ieşi de aici,
te bat de nu te vezi.
E bine de ştiut.
Mersi.
Cum te numeşti ?
Mi se spune Tinker.
Ăsta-i numele tău real ?
Eu sunt Beatrix. El e fratele meu, Ronan.
Mă bucur să te cunosc.
Vino aici şi strânge-mi mâna.
Beatrix.
Da.
Bună tactică.
Încearcă să te împrieteneşti cu răpitorul tău,
să-l faci să te vadă ca pe o fiinţă umană.
Funcţionează ?
Nu.
Ce faci aici, Tinker ?
Construiesc lucruri. Repar lucruri.
Puţină chirurgie din când în când.
E puţin cam murdar pentru gustul meu.
Tot ceea ce-mi place sunt electronicele,
când pot pune mâna pe ele.
Din păcate, să găseşti ceva în stare bună este foarte rar.
Vezi tu, aici era un loc frumos înainte
până ce bombele nucleare să fie lansate.
Pakistanul a căzut în '99.
Atunci piaţa neagră a înflorit.
Bombe de mărimea unor serviete.
După asta, pare că a fost doar o problemă de timp.
Mai devreme sau mai târziu, tot va apărea un nor de fum
deasupra New York-ului.
Doar New York-ul n-a fost primul.
- Am fost. - Iisuse.
Am reuşit să plec din oraş la timp.
Dar soţia şi fiica mea erau acasă,
chiar în apropierea locului exploziei.
Deci în loc să fie ucise direct,
au murit în dureri sfâşietoare
de la radiaţiile termice.
De atunci, am aflat o mulţime de lucruri despre bombe nucleare.
Am făcut-o pe asta cu piese de la trei oameni diferiţi.
Oamenii de aici sunt speriaţi de moarte de aşa ceva.
Asta-i o bombă nucleară ?
Corect.
Şi omul...
care a adus prima dată aici bomba nucleară,
omul ce mi-a ucis soţia şi fiica,
a ieşit din acea clădire.
Deci întrebarea care se pune,
cine este bărbatul din clădire ?
Nu ştiu.
Cine este bărbatul din clădire ?
- Nu ştiu. - Cine e ?
Nu ştiu ! Jur...
Nu ştiu !
Cine-i bărbatul din clădire ?
Doamne.
Cine e ?
E tatăl meu.
Pot să te întreb ceva ?
În câte alte lumi ai mai fost ?
Nu la asta ar trebui să te gândeşti în acest moment.
Nu ? Atunci la ce ar trebui să mă gândesc ?
Ar trebui să te gândeşti la faptul că...
Că mai există un tu undeva pe acolo,
care, stă pe o plajă, sorbind dintr-un Mai Tai.
Un cu totul alt tu. Unul care nu e cât p-aci să primească
un glonţ în cap în următoarea oră.
Una dintre problemele pe care le avem în această lume,
este problema gloanţelor.
Sunt tot felul de gloanţe.
Poţi să ai cutii pline de gloanţe,
dar niciun glonţ nu ţi se va potrivi la arma ta.
Am rezolvat problema asta.
Am modificat ţeava.
Acum pot folosi aproape orice tip de glonţ.
Şi...
În circa cinci secunde sau ceva...
Desigur,
există şi un mare minus:
nu pot încărca decât unul singur.
Totuşi,
având în vedere problema, asta e soluţia bună.
O să-ţi pun o întrebare.
De fiecare dată când te întreb ceva, încarc un glonţ.
Dacă nu răspunzi la întrebare
până ce arma este gata pentru tragere,
o să-l împuşc pe fratele tău.
- Ce ? Ce ? - M-ai înţeles ?
N-ai decât câteva secunde. M-ai înţeles ?
- Da. - Nu !
Eşti nebun !
De unde sunteţi ?
Suntem...
Dintr-un alt Pământ.
Explică.
Nu ştiu cum...
Dacă bomba n-ar fi explodat, nimic nu s-ar fi întâmplat ?
- Ai venit prin clădire ? - Da.
- Ce este clădirea ? - Nu ştiu.
- Ce este clădirea ? - Nu ştiu ! Jur.
Doar am intrat în ea şi ne-a adus aici ! Nu !
O să te ucid ! Jur că te voi ucide !
Cum merge asta ? Cum se alimentează ?
- Cine o controlează ? - Nu ştiu !
Cine e şeful ? Cine conduce clădirea ?
- Nu ştiu nimic despre asta ! - Prostii !
Nu ! Te rog !
Cine-i tatăl tău ? Şi de ce a adus bomba nucleară aici ?
- Nu ştiu ! - De ce mi-a ucis familia ?
Nu mai îndrepta aia spre fratele meu !
De ce ?
Bine, bine, ştii ceva ?
Îţi spun tot ce vrei să ştii.
Mincinoaso.
Sfinte Sisoie.
Crezi că ce-a zis despre tata este adevărat ?
Cine naiba e tata ?
Dumnezeule.
Ce faci ? Du-te...
Ce ? Ai întârziat.
Doamne, a armat-o.
- Să mergem. - A armat-o.
Să mergem.
Haide. Haide.
Haide !
S-ar putea să nu mai scăpăm de aici, ştii nu.
Da. Adevărat.
Ceea ce înseamnă că acestea ar putea fi ultimele ore din viaţă.
Da.
Şi atunci, ce vrei să faci ?
Ştii, cu acele câteva ore care ne-au mai rămas ?
Eu... nu ştiu...
Ce crezi ?
Te... ? Te joci cu mine acum ?
Corect.
- Trebuie să mergem acum. - Haide.
- Lasă-mă doar... - Acum.
- Unde au plecat ? - Nu ştiu, şefu'.
Şi acum ne-am trezit în mizeria asta nenorocită.
Rahat !
Ştiu ce este clădirea.
Iisuse Hristoase. Să-l ajute cineva pe Tinker să se cureţe.
Nu-i nevoie !
O să arunc în aer clădirea şi o şterg de pe faţa pământului
de nu mai rămâne nimic pe o rază de 5 mile.
- O faci pe dracu'. - Tocmai o fac.
În 29 de minute.
Opreşte-o.
Nu.
Am să iau bomba,
şi am s-o orientez către clădire, orice ar fi.
Restul dintre voi, dacă vreţi să trăiţi,
vă sugerez să mergeţi în partea opusă.
Încă ceva.
Şefu', am nevoie să-mi împrumuţi o camionetă.
La naiba. Rahat.
Am rămas fără combustibil ? Pe bune ?
Îmi pare rău. N-am văzut nicio benzinărie pe drum.
Nu, haideţi băieţi, putem merge pe jos de aici.
Da, spune-le asta găştilor vagaboande de asasini.
Băieţi ! Haideţi, trebuie să ne mişcăm poponeţele.
Clădirea nu aşteaptă.
Fugi cu ei, înăuntru.
Înăuntru. Du-te, du-te, du-te !
Te-am prins.
Şi cinci,
patru, trei,
doi, unu.
Şi ? Ce s-a întâmplat ? De ce nu sărim ?
O vom face, o vom face. Dintr-o secundă în alta.
Dintr-o secundă în alta ? Ai spus 36 de ore.
- Aproximativ. - Aproximativ ?
Haide. Haide !
Grăbeşte-te, grăbeşte-te, te rog.
B, îmi pare rău.
Pentru ce ?
Pentru tot.
Haide !
Bine. În regulă.
Bine. Luminie, luminile.
S-o facem. S-o facem. Haide.
Haide !
- Eşti bine ? - Da. Tu ?
Da.
- Harold, eşti bine ? - Da.
- Suntem acasă ? - Acasă ?
Credeai că mergem acasă ?
Unde altundeva am merge ?
Am crezut că ai înţeles. Nu există niciun drum spre casă.
Cum, acesta este viitorul ?
Nu, nu e viitorul.
V-am spus, clădirea nu călătoreşte în timp.
Încă e exact aceeaşi zi, aceeaşi oră.
Nici măcar nu trebuie să vă fixaţi ceasurile.
E doar un Pământ diferit, atâta tot.
Da, nu-i mare scofală.
Doar un Pământ diferit.
- Deci, suntem blocaţi aici. - Nu-i chiar aşa rău.
- Adică, tehnologia e decentă. - Decentă ?
E cu 20 de ani mai avansată decât suntem noi.
În regulă, ar trebui să-l căutăm pe tata.
- Cum ? - Nu ştiu, B.
O să mă decid cum facem pe parcurs.
Poate putem să vedem dacă e on-line.
Sunt sigură că au aici internet, nu ?
Să mergem la el acasă.
De unde ştim că încă mai locuieşte acolo ?
De unde ştim că nu locuieşte ? B, trebuie să începem de undeva.
- Înţelegi ? - Să ne despărţim. E bine aşa ?
Dacă e bine aşa ? Nu ştiu. Voi aveţi cumva cinci ani ?
Da. Iar eu, aş putea veni cu voi, Beatrix.
Da. Uite, eu doar...
Îţi trimit mesaj. Care e... ? Care e numărul tău de telefon ?
Da, sunt destul de sigură că nu-ţi merge abonamentul
- în acest univers, amice. - Aşa e, da.
În regulă, uitaţi cum stă treaba. Bateriile, banii, muniţia,
se vor schimba de la o lume la alta.
Singurul lucru care contează, este ca voi să vă întoarceţi aici
înainte ca ăsta să ajungă la zero.
Aşa că, să nu întârziaţi, doar dacă nu vreţi ca acesta
să rămână domiciliul vostru permanent, da ?
Aş putea trăi cu asta.
- Care vă erau numele ? - Pe bune ?
Ea e Beatrix, şi tocilarul ăla e Harold.
Şi Beatrix e prietena ta, corect ?
Nu. E sora mea.
Bine. Mă refer că eu... Încă o dată, care e numele tău ?
Ronan. Te-ai lovit la cap ?
Da. Sunt înfometat.
Salut.
Ce ? Deci, totul e bine ? Ce ai ?
- Crombie. - Bun, ce-i un crombie ?
Crombie e un crombie. Asta e tot ce avem.
Bun, atunci două crombie-uri.
Orice ar fi alea.
Uită-te la asta.
Această lume e mult mai bună decât a noastră.
O vreau.
Harold. Harold.
Bună, bine aţi venit.
Realizezi cât e de tare acest lucru ?
Cumpăr asta, îl duc acasă, îl vând la Apple.
Miliardar m-aş face.
- Poţi face asta ? - Da.
- De ce nu ? - Păi, nu ştiu.
Mi se pare că e un fel de a trişa.
Spune-i yachtului meu ăsta.
- Harry. Harold. - Domnule.
- Face 699. - Am priceput.
E o oportunitate, Beatrix, şi eu o s-o fructific.
Nu-i nimic rău în asta.
Şi, dacă-ţi joci cărţile corect,
poate noi doi împărţim profiturile.
Ce ar trebui să fac cu ăsta ?
Să-l foloseşti.
Amice, doar cele bio.
Ce ?
De ce îl cauţi pe tatăl tău ?
Adică, eu şi tata nu am avut cea mai bună relaţie,
dar nu s-ar fi ascuns de mine, dacă la asta te referi.
Nu ştii niciodată cum sunt cu adevărat oamenii.
De ce nu v-aţi mai văzut ?
După ce a murit mama, am cam luat-o pe drumuri separate.
Chiar sunt diferit de familia mea, ştii.
Toţi sunt deştepţi, iar eu sunt doar...
Mama a fost profesoară, iar tata e inginer.
Adică, B merge la Princeton.
Iar eu sunt un om ce loveşte sacul de box.
Totuşi, e un lucru bun că am capul tare ?
Cred că eşti mai prost decât pari.
- În regulă, să mergem, da ? - Două crombie-uri.
Ce e asta ?
Bine.
Trebuie să plăteşti. Aici.
Ce ?
Pune-ţi mâna pe scaner.
Ce o să facă cu mâna mea ? E un scaner biometric.
Îţi ia banii direct din cont.
Pe bune ?
Da. Auzi, ştii ce ?
Mulţumim pentru ajutor, acum chiar trebuie a plecăm.
Haide. Păi...
Dumnezeule.
Persoana aceea arată exact ca şi tine.
Dumnezeule, chiar arată ca şi mine.
Sunt eu. Cât e de ciudat.
Aşa e. Are chipul meu. E acelaşi chip.
Uite.
Nu suntem din zonă.
Spune că locuiţi cu cinci blocuri mai inclo.
Aşa e. Ştiu Eu doar...
Mă refer că nu suntem chiar de aici.
Amice, aţi făcut cumpărături mai înainte.
Ştiu.
Care e adresa mea ?
Nu eşti în sistem.
Toată lumea e în sistem.
Haide.
Nu te grăbi. Nu-mi place că n-am un serviciu.
Vrei să vii până aici să-mi plăteşti masă ?
Ce înseamnă asta ?
Nu există niciun Ronan Carver pe acest Pământ.
Ori eşti mort, ori n-ai existat niciodată.
Ar trebui să plecăm. Da, dar sunt lihnit de foame !
Pe unele Pământuri, de aici îi sună pe poliţişti.
Haide. Haide, să mergem să-l găsim pe tatăl tău.
- Îmi dai voie ? - Sunt doctor, corect ?
Dă-mi ambele sale crombie-uri.
Bună, bine aţi venit.
Aş vrea să-ţi cumpăr produsele electronicele, te rog.
Care produse electronice ?
Toate.
Glumeşti ?
60.000 de dolari valorează toate produsele electronice ?
De ce naiba aş cumpăra toate rahaturile astea ?
Este un nenorocit de furt de identitate, îţi spun eu.
Aici este. Aici locuiesc eu.
Pe aici am umblat în tot acest timp ?
Harold, n-am timp de aşa ceva.
Trebuie să ies şi să-l găsesc pe tata
sau cel puţin să găsesc o cale pentru a-l găsi pe tata.
Haide, asta e... Noi suntem chiar aici.
Uite, trebuie să am un laptop acolo sus.
Poţi să vezi dacă e on-line.
Ce ar fi să plecăm, iar apoi să deschizi uşa ?
Ar fi puţin ciudat,
dar trebuie să fac o încercare, nu ?
Tu n-ai face-o ?
Nu ştiu ce să zic.
Poate nu sunt acasă.
Ei bine, bănuiesc că acum eşti acasă.
Bună.
Nici vorbă.
Uită-te la locul ăsta.
Îl urăsc pe celălalt Harold.
Ce ? De ce ?
Păi, arăta mult mai frumos decât mine.
Haide. Şi tu arăţi bine.
El a călătorit.
Pun pariu că celălalt Harold nu a fost pe un Pământ alternativ.
Da, dar mă refer că are un apartament frumos.
Da, dar casa mamei tale...
Bine, da, spuneam ce spuneai tu.
- Da. - Bună.
Auzi, Harold, care e parola ta ?
Vreau să-l caut pe google pe tata sau pe smoogle
sau pe orice e aici.
De unde voi şti care e parola lui ?
- Păi, pentru că eşti el. - Ba nu, e diferit de mine.
Dacă e un fan al vreunui film bun de aici
de care nici măcar n-am auzit ?
Dacă e exact la fel ?
Nu, nu. Nu va funcţiona.
- Harry, te rog. - Bine.
Nu te-aş fi rugat dacă nu era important.
- E Beatrix928. - Ce ?
Parola mea.
Beatrix928.
De ce 928 ?
E ziua ta de naştere.
Corect.
- Nu. - Da.
Dumnezeule. Suntem la fel.
Mă simt ca şi cum ar trebui să explic
că acest lucru de obicei nu funcţionează foarte bine.
De ce nu ?
Nu ştiu. E ceva de genu', "Cioc-cioc. Care-i treaba ?
Sunt fiul tău inexistent. Nu-ţi fă griji, îţi explic.
Sunt dintr-un cu totul alt univers alternativ paralel.
Nu cred că se va potrivi cheia în acea ială.
Touché.
Bună ?
Cred că nu e nimeni acasă.
Şi, ce se va întâmpla după ce-l găseşti pe tatăl tău ?
Nu ştiu. I-aş da acest lucru l-a lăsat pentru mine.
Ce lucru ?
De unde ai asta ?
Ce, ştii ce e asta ?
Nu ştiu ce este, dar ştiu de unde provine.
Aia vine din Miezul Lumii.
Nu pot să cred.
Sunt un tâmpit.
Ce ?
Uită-te la mine. Sunt un avocat nenorocit corporativ.
Sunt sigur că e mai mult decât atât.
Mă refer că acest tu e o persoană bună, nu ?
Da. Da, eu doar...
Nu pot să cred, că am fost capabil de un asemenea lucru.
Nu e de mirare că-mi pot permite acest loc.
Dumnezeule.
Ce ?
L-am găsit pe tata. Bine.
A murit acum trei luni.
Păi, e versiune acestei lumi.
- Nu e tatăl tău. - Da, ştiu, dar tot...
Cum a murit ?
Accident de muncă.
- Stai puţin. Aia nu este... ? - E clădirea.
Ce naiba ?
De unde crezi că vine clădirea ?
Nu am avut timp nicio secundă să mă gândesc la asta.
Nmeni nu ştie de unde vine clădirea.
Dar clădirea e mereu la fel.
În fiecare univers. Peste tot în fiecare Pământ,
clădirea e mereu la fel.
Dar nu a apărut aşa din senin.
Cineva, undeva, a făcut acest lucru.
Nimeni nu ştie de ce, dar oricât ar fi de nebună lumea,
oricât de demonic ar fi acel loc,
lumea o numeşte Miezul Lumii.
Dacă au avut tehnologia necesară să facă o gaură
legată de fiecare univers paralel,
gândeşte ce Pământ nenorocit poate să fie ăla.
Adică, ar trebui să fie cu o tehnologie de o mie de ani
mai avansaţi decât noi.
Şi nimeni nu a mai fost acolo înainte.
Dar din când în când,
se poticneşte într-o porţiune de tehnologie.
E ca o firimitură de la masa celor mari.
Ceva ce-i de-a dreptul nebunesc, grozav şi sofisticat,
trebuie să fie din Miezul Lumii.
Cum a ajuns tatăl tău aici ?
Bănuiesc că acela e Marele Danny.
Marele ce ?
Tu...
Chestia...
Tu...
Auzi...
e fain dacă vrei să lucrezi aici în spate.
Dar a sunat de la bancă.
Poţi reface cheltuielile ?
Din anumite motive ei cred că e un furt de identitate.
- Furt de identitate ? - Ştiu, aşa-i ?
Eu am zis: "Ce ? Tipul e chiar aici."
- Mulţumit ? - Super, da.
Gata cu întreruperile.
"Alex Carver, a murit după trei ani de la moartea
soţiei sale Livia,
lăsând în urmă pe fiica lor, Beatrix."
Ce ? Am fost la colegiu în această lume.
La naiba.
Păi, e un lucru bun, nu ?
E ciudat.
- Ce ? - Nu e menţionat şi Ronan.
Aceasta nu e camera mea.
Adică, e camera mea... Nu, am înţeles, înţeles.
Ştii cum se numeşte asta ?
E numit universul paralel deja-vu.
Credeai că toate lucrurile tale vechi vor fi aici ?
Totul e familiar
şi în acelaşi timp nimic nu e familiar ?
- Ceva de genu' ? - Da, ceva de genu'.
Da.
Eu îţi par familiar ?
Ce vrei să spui ?
Adică, simt că ne-am mai văzut ?
De ce ?
Păi, cu ceilalţi Ronan din alte universuri,
ne tot întâlnim lume după lume,
şi mereu sfârşim
chiar aici în patul tău.
Aşa pur şi simplu.
Eşti o mincinoasă.
Omule, te-am lăsat să crezi în totalitate.
- Pentru o secundă. - Erai de-a dreptul încântat.
Suna ca şi... În fine.
Nici măcar nu exişti în acest univers, prietenaş.
Ce ?
Nimic.
Haide, spune-mi.
Cred că speram...
Nu am avut cele mai frumoase momente din copilărie în casa asta.
Am intrat în multe conflicte.
Şi mereu o supăram pe mama.
Ea zicea mereu ceva de genu':
"Trebuie să înveţi să te controlezi, scumpule.
Trebuie să înveţi să te controlezi."
Aveam un temperament urât.
Ai avut.
Ce s-a întâmplat ?
Am omorât-o.
Conduceam spre casă pe o vreme urâtă,
şi am lovit lateral o camionetă ce ne-a aruncat de pe drum.
A fost înspăimântător. Am crezut că ne vom răsturna.
Nu ştiu. Am ieşit, şi tipul ăsta a luat-o razna.
Sigur era beat sau ceva.
Mormăia, şi următorul lucru pe care-l ştiu,
e că l-am apucat pe tip şi l-am tras afară pe geam.
Şi tot urlam la el, urlam la el.
Mama a sărit din maşină. A strigat la mine,
pentru că, nu voia să îl omor pe tip.
Şi cred că modul în care a fost parcată maşina noastră,
traficul era deviat şi n-au putut...
Nu au văzut-o, şi...
Am auzit un zgomot, şi când m-am întors...
Îmi pare atât de...
Îmi pare rău.
A fost vina mea.
După cum vezi, n-am fost prea popular prin zonă
după acel incident.
Tata era o stafie.
Beatrix a trebuit să-şi anuleze planurile pentru colegiu
să aibă grijă de el.
Şi eu am fugit.
Speram doar că poate, în această lume,
lucrurile ar sta puţin mai bine.
Dar ştii,
nu mai e un alt "tu" în această lume.
Norocul lui.
Trebuie să te obişnuieşti cu acest deja vu.
Unele lumi vor fi diferite, foarte diferite.
Iar alte lumi sunt chiar ciudat de asemănătoare.
Cât de asemănătoare ?
De zici de deja vu-ul asta ?
RONAN, PLEACĂ DE ACOLO
- Trebuie să ieşim. - Carver, vino aici !
Trebuie să ieşim chiar acum.
Carver !
Ce naiba a fost asta ?
Nu ştiu, am găsit-o acum 10 lumi.
Dar asta a fost ultima încărcare, aşa că...
Cine erau acei tipi ?
Nu ştiu exact. Străini.
I-am văzut în multe lumi să ştiu că nu trebuie să ne punem cu ei.
Dar dacă îl urmăresc pe tatăl tău,
înseamnă că e într-o încurcătură mai mare decât credeam.
Bine, ştii cum să conduci chestiile astea ?
- Nu ştii să conduci ? - Haide.
Nu-mi vine să cred. Beatrix, am ascuns dovezi.
- Ce dovezi ? - Împotriva corporaţiei.
- Da ? - Apropo, corporaţia ce a ucis
sute de persoane.
E în email-urile lui.
Adică, e nasol, bănuiesc că nici nu aş şti
ce ar trebui să facem în privinţa asta.
Da, dar trebuie să fac ceva, nu ?
Ce ar fi dacă aş trimite totul prin e-mail
chiar acum la The New York Times ?
Şi după aceea ?
Chiar vrei să ruinezi viaţa celuilalt "tu" ?
Da.
Ce-i aia ?
Ce s-a întâmplat ?
Bun, ar trebui să plecăm de aici.
Haide. Să mergem să-l găsim pe Ronan şi pe cealaltă.
- Bine, o secundă. - Ce ?
Eu doar... Ne vedem jos într-un minut. Bine ?
Bine, dar grăbeşte-te.
Iubire, m-ai speriat.
Credeam că încă eşti la muncă.
Dumnezeule.
Şii care-i cel mai nebunesc lucru ce mi s-a întâmplat
până sus aici.
Urcam scările, şi am dat peste fata asta.
Jur, arăta exact ca şi mine.
Harry ?
Bine. Da. Bine.
Da, totul e în regulă.
A fost o neînţelegere, da ? Am fost hăcuit.
Bun, mi s-a înşcenat totul de către un hacker.
Domnule, luaţi microfonul din faţa mea, domnule.
Sunteţi foarte agresiv, aşa că...
Ia dracului microfonul din faţa mea !
E mai mult decât suficient ser în asta,
încât să ne omoare pe amândoi de o mie de ori.
Îţi sugerez să-mi dai drumul.
Ai încercat să mă împuşti.
Dacă voiam să te împuşc, aş fi facut-o.
Credeam că ai fost spulberat.
Asta era ideea.
Aşa că a trebuit să aştept înăuntru. Pentru orice eventualitate.
Ce faci ?
Sun la uşă.
Ce ?
Cineva a construit clădirea, nu ?
Nu s-a construit singură.
Cineva, da. Undeva.
Nu undeva. Aici.
- Şi ei sunt încă aici. - Nu. prostii.
Ce, crezi că e un vas fantomă ?
Dacă ai face un asemenea lucru, l-ai abandona ?
Cine conduce aici ? Cine continuă să o pornească ?
Cine o face să sară ?
- Dacă mă întrebi pe mine, e casa cuiva. - Am mai fost aici.
Ai fost mai sus de etajul 7 ?
Ei bine, există al dracu' de multe etaje.
Nu mă crezi ? Du-te afară şi numără.
Dar nu este nicio cale de a trece de etajul 7.
Etajul opt e complet betonat.
Există o cale. Mereu există o cale.
Doar că nu ştim unde este uşa.
Ce faci ?
La naiba. L-a hăcuit.
Un şoc mic sistemului.
Suficient încât să-i atragem atenţia.
Cred că avem destul timp.
Cred că îmi dau seama cum să controlez clădirea de aici.
B, ia-o încet.
Dacă mai atingi o dată ecranul ăla, te împuşc cu ăsta.
B.
Nenorocitul ăsta a încercat să ne omoare pe toţi.
- O iei prea personal. - Taci !
Beatrix.
Lasă-l să termine.
Ce ?
Da, pe bune. Ce ?
Vreau răspunsuri.
Nu vreţi să aflaţi ce-i acest loc ?
De ce ne-a trimis tata aici ?
Dacă avem vreo şansă să-l găsim pe tata,
oamenii de sus au de dat nişte explicaţii.
Îmi pare rău. Chiar vorbim serios să-l lăsăm
pe acest smintit să ne scurtcircuiteze singurul drum spre casă ?
Depinde de tine, B.
În regulă.
Poţi să-mi dai înapoi arma ?
Haide.
Tată ?
Tu.
Te-am căutat mult timp.
Nu pe mine mă vrei.
Ba da. Exact pe tine te vreau.
Maşina pe care ai construit-o,
nimeni n-a mai reuşit vreodată să hăcuiască clădirea până acum.
Cum ai reuşit să construieşti o maşină ce poate să facă asta ?
Vreau să ştiu de ce mi-ai ucis familia.
Nu am niciun răspuns pentru tine.
Ascultă. Vrei să ştii de ce lumea ta a fost pusă pe foc ?
Trebuie să mergi sus.
E singura cale.
Poţi distruge locul ăsta,
sau poţi avea răspunsurile dorite.
Dar nu le poţi avea pe amândouă.
Te aşteaptă.
Bună ziua, dle Carver.
- Bună, iubito. - Tată.
Ronan. Mă bucur să te văd. A trecut ceva timp.
Asta e ceea ce spui acum ?
Tată, ce naiba se întâmplă ?
Mi-am petrecut viaţa să vă apăr pe amândoi de asta.
Încercând să ne aperi de ce ?
De clădire.
Tată, nu vorbeşti coerent.
Despre ce vorbeşti ?
Ştii cât te-am căutat ?
Ai fost sus în tot acest timp ?
Nu. Am călătorit.
De când ?
De mult timp.
Înainte ca tu să te naşti.
Pământul pe care ai crescut,
acela pe care îl ştiai casa ta,
eu nu m-am născut acolo.
Ce ?
Când ne-am decis să nu mai călătorim,
am căutat un loc familiar.
- Un loc sigur. - Stai, care noi ?
Mama ta şi cu mine,
am vrut să te protejăm.
Ăsta a fost cel mai important lucru.
Deci nici mama nu e de aici ?
Mai aveţi dispozitivul pe care vi l-am lăsat ?
Da, sigur.
Păstraţi-l. O să aveţi nevoie de el.
Pentru ce ?
Trebuie să o găsiţi pe mama voastră.
Mama a murit.
Ba nu.
- Tată, nu spune asta. - Mama a murit. Am văzut-o murind.
- Nu toate dintre ele. - Ce ?
Ascultă-mă. Ea e singura care ştie
cum se ajunge la Miezul Lumii.
Găsiţi-o. Duceţi-i acel dispozitiv.
De ce ?
Fiule, clădirea funcţionează de foarte mult timp.
Oricare ar fi fost scopul original,
oricine ar fi construit-o, sunt dispăruţi de mult.
- Şi cine o conduce acum ? - Nimeni nu o conduce.
Nu este nimeni acolo sus. E abandonată.
Din acest motiv această maşină poate fi răspunsul ce ne poate salva.
Ştiu că împreună veţi reuşi.
Aparatul acesta vă va ajuta să o găsiţi pe mama voastră.
Căutaţi Miezul Lumii.
Scumpo, pot împrumuta asta ?
Nu-l ascultaţi ! Minte !
Cine eşti ?
Sunt tatăl tău, Beatrix.
- Tată. - Tată, nu. Unde mergi ?
Aş vrea să vin cu tine.
Dar am propriul război în care trebuie să lupt.
Ne revedem curând.
Tată.
Tată. Tată !
Ei bine, a fost o reuniune de familie cam ciudată.
Sărim deja ?
- Bine. Ce facem ? - Învăţăm cum să conducem asta.
- Dacă ai... ? - Nu atinge nimic.
Trebuie să apăsăm pe ceva.
- Nu ştim cu ce avem de-a face. - Posibilităţi.
Cred că asta reprezintă aceste linii.
Da, cred că asta este.
Facem asta ?
Pentru mama.
Poftim.
Ce e asta ?
E soarele sau... ?
Să aruncăm o privire ?
La naiba.
Bine trei, tu urmezi.
SFÂRŞIT
Traducerea şi adaptarea: Neoh & Axel @ Titrări Team