Panasonic. Idei pentru viaţă.
Asta-i teribil de rău.
Este într-adevăr un dezastru.
Oribil.
Avem nevoie de ceva îndrăzneţ. Dar să nu fie prea fictiv.
Smartphone-ul nostru trebuie să fie cel mai deştept.
- Da. - Da.
- Avem nevoie de... - Avem nevoie de...
Traducerea: Urban Legend Subtitrari-noi Team
E atât de frumos aici. E perfect.
Mulţumesc.
Ai foarte bun gust.
Dar nu numai asta. Ştii ce-mi place la tine?
Tu eşti... conştiincioasă.
Incredibil de isteaţă.
Şi... ambiţioasă.
Ca şi mine.
Vai! Ce este asta?
- E organic. - Este organic?
Este sănătos.
Exact ce am nevoie.
- Bună! - Bună!
Două albine ameţite de atâta lucru?
Probabil că vă deranjez. Ar trebui să plec.
Nu, nu pleca. Rămâi. Îmi plac surprizele.
Da, îţi plac.
- Bună, Isabelle. - Bună, Dirk.
Mai bine să plec.
- Isabelle, lasă-le aşa. - Ar trebui să rămâi, Isabelle.
Noapte bună, Dirk! La revedere.
Isabelle, aşteaptă.
E ger afară. Aşa. E frumos.
- Păstrează eşarfa. - Nu, nu pot accepta.
Ba da, poţi.
Cred că facem o echipă minunată.
Aşa e. Voi lucra la proiect acasă.
Eşti nebună. Îmi place.
La naiba...
Opreşte-te! Opreşte-te, la naiba!
- Aici asistenta dedicată. - Bună, scuză-mă că te trezesc.
Tocmai ce mi-a venit o idee pentru reclama. Poţi să vii aici?
- Tu eşti şefă. - Adu cei mai strâmţi jeanşi pe care-i ai.
Rolf? Bună.
Nici eu nu pot. Nu, nu...
Acest weekend va fi oribil. Plec la Londra în trei ore.
Reynolds vine şi el.
Bine. Da. Găsesc eu o modalitate.
Cred că e de ajuns. Să vedem ce avem.
- Ce crezi? - Îmi place fundul meu.
- Da, dar ce facem cu restul? - Cred că e minunat.
Vreau o listă cu toate datele contabile ale tuturor pe biroul meu, mâine.
- Christina, nu am timpul necesar... - Vrei să o fac eu?
- Nu! - Nu, pentru că-i treaba ta Eric, da?
- Da. - Vă mulţumesc. Asta e tot.
- Bună dimineaţa. - Bună! Bună dimineaţa.
Uită-te la ochii tăi? Eşti mahmur?
Nu, m-am trezit în toiul nopţii şi cred că am reuşit.
- Serios? - Cred că da.
Am făcut ceva în această dimineaţă, şi vreau s-arunci o privire.
- Cred că e destul de bine. - Crezi?
Salut, băieţi! Cât de sexy sunt jeanşi cei noi ai prietenei mele?
Foarte sexy!
L-am pus şi pe un stick, să-l vezi în avion.
Nu, nu cred.
- De ce nu? - Pentru că tu vei merge la Londra.
- Adevărat? - Da, adevărat.
Isabelle, ştii totul despre campania asta. Cred că vei face o treabă bună.
- Dar nu ai văzut totul. - Am văzut destul şi am încredere-n tine.
Te întâlneşti cu Dirk la aeroport.
El cunoaşte Londra foarte bine. Vei fi pe mâini bune.
Salut, băieţi! Cât de sexy sunt jeanşi cei noi ai prietenei mele?
Foarte sexy! Dar... am suspiciunile mele, aşa că...
- Cum putem afla? - Nu ştiu.
Dar e ceva în buzunar care poate.
- Eşti pregătită? - Fii sigură că da.
- Camera din spate! - Poftim?
Camera din spate.
Eşti pregătită să vezi ce cred oamenii de pe stradă?
Sunt.
Să înceapă petrecerea. Am rezervat o masă la Margaux.
Este foarte recomandat. Au mai multe stele decât Galaxy.
Dani, sunt extrem de obosită. Voi comandă ceva la hotel, în cameră.
Ne vedem mâine dimineaţă. Mulţumesc.
- Nu pot să cred că eşti aici cu mine. - Eşti incredibilă. Eşti frumoasă.
Ne place la nebunie această idee. Vrem s-o folosim pe plan internaţional.
Dar e uimitor!
Am avut această idee în miez de noapte...
E amuzant cum se întâmpla uneori.
Impresionant.
Am fost destul de îngrijorat când mi s-a spus că nu vei fi aici personal.
Îmi cer scuze dacă te-am îngrijorat, JJ.
Dar avem şedinţă anuală asupra bugetului în seara asta şi am vrut să fiu aici.
I-am dat Isabellei toate detaliile.
Ea a fost pe teren şi eram pregătită să intervin, dacă era necesar.
- În regulă. Bine făcut, Christine. - Mulţumesc.
Spune-mi un lucru. Ai luat în considerare să vii să lucrezi în New York?
Şi să-mi las ucenicii? Am crescut odată cu ei.
Dar cred că-s suficient de pregătiţi să se descurce pe cont propriu.
- Pot să mă gândesc la asta? - Sigur că da.
- Sună-mă şi vorbim. - Bine, la revedere.
Uimitor.
Eşti şocată pentru că am luat toate meritele ideii tale?
Cred că ai fi făcut exact acelaşi lucru dacă ai fi fost în locul meu.
Am vrut să merg la New York dar nu ştiam cum.
Şi mulţumită ţie, acum am ocazia şi profit de ea.
Nu e o lucrătură pe la spate. Astea-s afacerile, Isabelle.
Suntem amândouă în aceeaşi echipă.
Ai talent şi l-am folosit din plin.
Aşa că, îţi mulţumesc.
Acum, spune-mi. Cum a fost la Londra?
- A fost foarte bine. - Mult mai distractiv cu Dirk acolo, nu?
Am auzit la ştiri. Cred că e de rahat.
Ce e de rahat?
Christine merge la New York datorită ţie.
Când o echipă funcţionează cum trebuie toată lumea câştigă.
Succesul meu depinde de al ei...
Uită-te la asta. Este un sondaj referitor la vânzări.
Ai mai văzut asemenea cifre până acum?
Iar acestea sunt ajustările.
Sunt complet stupide.
Mulţumesc.
Bună! Ghici ce? Te răpesc.
Bine, copii. Prietena meu este aici. Să vedem pantofii acum.
Încălţămintea trebuie să fie afişată pe ambele părţi. Fantastic.
Defilare pe centru.
Aici, aici, aici. Următoarea.
- Foarte frumoşi. - Da, şi foarte înalţi.
Următoarea. Arată-ne ce poţi face, Waruschka.
Taigen.
- Înainte, mulţumesc. - Îmi plac detaliile de acolo.
Modelul următor, vă rog.
Aşa, haide, mai repede! Du-te, du-te!
Iisuse! Cine a angajat-o pe această femeie? Poţi să te dai jos de pe scenă, te rog?
Vă rog să continuaţi. Mulţumesc.
Sunt încântată că-i venit cu mine.
Aceste întâlniri sunt atât de plictisitoare dar trebuie să fim acolo.
- Cum se simt? - Bine.
- Asta e tot ce contează. - Nu sunt sigură că pot merge cu ele.
Nu te face să te simţi un pic perversă?
- Eşti foarte secretoasă. Ştii? - Sunt?
Dă, lucrăm împreună de cât? De 8 luni? Şi nici măcar nu ştiu de unde eşti.
Sau ce vrei. Ce vrei?
Nu ştiu. Tu ce vrei?
- Înainte îmi doream să fiu admirată. - Eu te admir.
Acum vreau să fie iubita.
Ai nevoie de puţină culoare.
- Eşti pregătită? - Cred că da.
Dar nu-s sigură că voi supravieţui.
Te învăţ eu tot ce ai de spus şi totul va fi bine.
Mark. Bună! Este o plăcere să te văd.
- Bine, acum e rândul tău. - Să fac ce?
Îl vezi pe acel bărbat cu chelie cu paharul în mână?
E un om foarte important pentru companie.
Dacă-l prinzi, poţi gestiona întreg portofoliul.
Nu pot, eu nu sunt ca tine. Nu ştiu cum să fac asta.
Semeni cu mine mai mult decât crezi.
Sunt beată.
E şi mai bine. E perfect.
Lasă-l să vorbească despre el însuşi. Ăsta-i subiectul preferat al bărbaţilor.
- Pregătită? - Da.
Dă-i drumul.
Aşteaptă, aşteaptă. Trebuie să arăţi puţin decolteul.
Eşti perfectă.
Încântată să vă văd. Bună ziua, sunt Isabelle...
- Ce surpriză. Mă bucur să te văd pe aici. - Rolf, bună, ce mai faci?
- Ce zici de weekend-ul viitor? - Sunt ceva mai ocupată, poate altă dată.
- Rolf, te rog. - Caută-mă, sunt la dispoziţia ta.
Te faci de râs. Du-te acasă.
Te-am salvat din Londra. Ce zici de Seychelles?
Ce zici dacă te sun săptămâna viitoare?
Nu renunţ. Te-a pierdut marioneta?
Eşti beat. Du-te acasă.
- Isabelle, eu... - Mă duc acasă, am o migrenă.
- Nu e ceea ce crezi. - Ce? Că sunt marionetă ta?
Crezi că trimiterea ta Londra a fost cel mai potrivit lucru pentru mine?
Te-am trimis la Londra pentru că am încredere în tine.
Ce mai contează? Haide... mai rămâi puţin.
- Rămâi să mai bem ceva împreună. - Plec acasă. Nu mă simt bine.
Voi lua un taxi.
Înţelegi, nu?
Aici locuiesc eu.
- Îţi place? - Îmi place.
- Cum e cu ea? - Te excită, nu-i aşa?
Cum este ea?
Îi plac jocurile, îi plac surprizele.
Ţi se pare distractiv?
E multă distracţie. Vezi sertarul de sub chiuvetă?
Deschide-l.
Îi ofer tot ce are nevoie.
Tot ce vrea Christine, primeşte...
- Exact la fel este şi în pat. - Poate fi foarte generoasă uneori.
- Mi-a dat o eşarfă frumoasă. - Ţi-a dat eşarfa mea.
- Nu. - Da.
- O vrei înapoi? - Nu.
Arată mai bine pe tine. Păstreaz-o.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
E al ei, nu-i aşa?
Bine, va fi un contract important. Aveţi întrebări?
Isabelle, am un mesaj de la New York, ceva despre nou proiect de cercetare.
L-ai primit?
L-am primit? Da, l-am primit ieri.
- Nu am avut ocazia să mă uit peste el. - Nu uita de el.
Vreau să fiu anunţată imediat despre orice altă modificare, bine?
Vă mulţumesc tuturor, asta e tot. Isabelle, poţi să rămâi puţin?
Dă.
- Tot mai eşti supărată pe fază cu Londra? - Nu.
Serios? Eu cred că mai eşti.
Asta mă înnebuneşte, pentru că eu... Vreau ca totul să fie bine.
Îmi pasă de tine, ştii? Eu chiar te iubesc. Adevărat.
Şi eu pe tine.
Nu poţi să o spui?
De ce nu poţi s-o spui?
La vârsta de 6 ani, părinţii mei ne-au luat mie şi surorii mele gemene o bicicletă.
Pentru că ne plăcea să împărţim totul.
Ai o soră geamănă?
Ne-am dus la şcoală cu bicicleta.
Clarissa era mult mai bună pe bicicletă decât mine.
Putea pedala în picioare fără să ţină mâinile pe ghidon.
Într-o zi a fost rândul meu.
Eram atât de determinată să-i arăt că pot pedala la fel de repede că ea.
Am început să pedalez, mai repede şi mai repede.
Şi ea voia să ţină pasul cu mine.
Şi am luat mâinile de pe ghidon. A fost ca şi cum zburam.
Şi m-am simţit atât de bine. Voiam să mă văd pe mine însămi.
Aşa că am întors privirea la o fereastră şi mi-am văzut reflexia.
Nu ştiu ce s-a întâmplat. Am ieşit de pe drum...
şi-un camion venea direct spre mine.
Am simţit cum sora mea mă împingea de la spate...
şi-am sărit peste ghidon.
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc...
... a fost un zgomot oribil.
M-am trezit în spital, iar mama mea plângea.
Am întrebat-o ce s-a întâmplat cu Clarissa şi mi-a spus...
Nu mi-a spus. Nici măcar nu putea să mă privească.
Nimeni nu mi-a spus vreodată ceva dar am ştiut mereu ceea ce gândeau.
Faptul c-am ucis-o.
După aceea, nimeni nu mi-a mai spus că mă iubeşte.
- Christine, te iubesc. - Vorbeşti serios?
Eşti o persoană minunată.
Dirk...
Ai vrut să vin. Iată-mă.
- Bună, Isabelle. - Bună, Dirk. Eşti bine?
- Sunt bine. - Amândoi sunteţi atât de complicaţi.
Serios?
Bine, dacă asta e tot, ar trebui să ne întoarcem la muncă.
- Isabelle, poţi să ne laşi singuri? - Sigur.
- E minunată. - Da, este.
- Ce vom face cu mica ta înşelătorie? - Mică înşelătorie?
Ţi-am spus. Am nevoie de trei luni pentru a plăti şi totul va fi pus la loc.
- Ai o săptămână. - Eşti nebună, Christine. E imposibil.
Nu mai e timp. Cei din New York fac un audit.
Sub nicio formă nu pot risca un scandal. Eu nu te mai pot acoperi.
Firma mea lucrează pentru tine de mult timp. Dă-mi timp.
Am adăugat deja o anexă la buget, şi e cu data de azi.
O ataşez la dosar. Poftim, citeşte-o.
Ştii că sursa mea din New York are noutăţi pentru mine?
E foarte important să te văd înainte de a pleca!
Vor să facă un film după ideea ta.
Vor să angajeze actori profesionişti şi să refacă tot scenariul.
- Bine. - Bine? Nu!
În locul tău aş pune video-ul pe YouTube pentru a le arată cine e adevăratul geniu.
Dacă vede cineva asta, sunt ruinat.
Plăteşte şi fac să dispară totul.
Christine... ascultă-mă.
- Eu sunt... - Ce dracu' crezi că faci?
Nu sunt micuţa ta, Isabelle.
Bună.
- Ai primit mesajul meu? - Da, dar nu e momentul potrivit.
- Ce se întâmplă? - Am probleme.
Şi Christine nu vrea să mă ajute să le rezolv.
- Spune-mi. Eu te pot ajuta. - Nu poţi.
- Mi-e foame. Unde mergem? - E un restaurant drăguţ, în colţ.
Nu mă poţi ajuta. Nu poţi.
- Vorbeşte-mi, spune-mi s-a întâmplat? - S-a terminat.
- Ce? - Noi doi. Totul se termină aici.
De ce? Ce a spus?
Ce ţi-a spus Christine? Ce s-a întâmplat în acea cameră?
Nu înţelegi. Christine nu dă doi bani pe noi. Nu-i pasă de noi.
- Nu face asta. - Nu mă mai suna.
Nu-mi mai trimite mesaje. Întoarce-te la muncă.
Bună. Ai întârziat.
Poftim?
Cine... cine este bolnav?
Fiica ta? Nu ştiam că ai o fiică.
Mâine?
Ce zici de asta... Ce ar fi să mă suni... NICIODATĂ!
Campania Omniphone: Modificările propuse.
Dani, vii puţin aici.
Mark? Bună. Sunt Christine.
Dă, ştiu că a trecut mult timp. Prea mult timp.
Ce faci? Da. Vrei să vii pe la mine?
Ai dreptate. Ăsta-i un rahat. La dracu' cu el.
Să vedem ce crede lumea despre filmul meu.
Dă, îmi place. Îmi cunoşti foarte bine gusturile.
Nu e prea zgomotos? Bine.
Dă, îl vreau. Da, apartamentele din Manhattan sunt mult mai scumpe decât...
Dă... bine. Vorbim zilele următoare.
Bine, la revedere.
Dumnezeule!
Uau, Mark.
- Da? - Isabelle? Sunt J.J. Koch.
- Te-am trezit? - Nu, nu.
E incredibil ce ai făcut. Am încercat să o sun pe Christine, dar nu răspunde.
Christine nu are nimic de-a face cu asta. E numai vina mea.
M-am gândit că ideile noi sunt foarte...
Nu, e grozav. Fantastic.
Ai perfectă dreptate.
Ai idee de câte ori a fost văzut filmul tău?
10 milioane. Şi au trecut doar 5 ore.
Telefonul meu suna continuu.
Doamne, e... uimitor.
E fantastic. Ştii ceva? Mâine vin să ne întâlnim.
Trebuie să ne întoarcem la Londra. Aşa că facem o mică oprire pe drum.
Filmul Omniphone al lui Isabelle s-a răspândit ca un virus pe internet.
O să facem reclamă în reviste şi la TV.
Conform prognozelor noastre, considerăm mai mult de 50 milioane dolari venituri.
Mai multe branduri de jeanşi din lume vor să ne reprezinte.
Oameni buni, acesta e un succes imens. Mulţumesc.
Isabelle şi Christine, vreau să vorbesc cu voi în particular.
Bună treabă, Isabelle. Acum sunteţi pe listă scurtă.
Felicitări pentru concept.
Christine, ai un fler aparte pentru găsirea de talente şi pentru instruirea lor.
Despre New York însă... Nu cred că este cel mai bun timp acum.
Trebuie să mai aşteptăm. Vorbim mai târziu, bine?
Nu e nici o urgenţă. Încă mai am treabă de făcut aici.
Perfect. Isabelle, te aştept în New York pentru a termina campania într-o lună.
- Da. - Vă mulţumesc, amândurora.
Mulţumesc.
- De ce? - Ştiai despre instrucţiuni.
Au vrut să facă schimbări. M-am gândit că e greşit.
Am făcut ce era necesar să fac. Totul s-a întâmplat foarte repede.
Am încercat să te sun noaptea trecută dar nu am reuşit să dau de tine...
Răspunde la întrebare. De ce?
Am privit la tine. Am ascultat.
Am învăţat. Am făcut exact ceea ce ai fi făcut şi tu.
Nu e o înjunghiere pe la spate, Christine. Sunt doar afaceri.
Ei bine, deci asta e...
- Da? - Mulţumesc lui Dumnezeu.
Mulţumesc c-ai răspuns. Sunt eu, Isabelle.
Ştiu. Ce vrei?
Ai avut dreptate. E Christine. Ea m-a forţat să termin.
- Te-a forţat? - Da, m-a forţat. E periculoasă, Isabelle.
Nu înţelegi. Ea a fost înnebunită de durere după ce s-a întâmplat cu sora ei.
- Sora? Despre ce vorbeşti? - Clarissa, sora ei geamănă.
Despre ce vorbeşti. N-are nicio sora. Vezi, asta e ceea ce face ea.
Îţi spune o poveste tristă ca s-o compătimeşti.
- Nu are nicio soră? - Nu.
- De unde ştii? - Pentru că o cunosc pe Christine.
Ştiu cum es. Asta e ceea ce face ea.
Nu-ţi spune nimic pentru a te manipula.
Te rog, Isabelle, nu te transformă în aşa ceva.
Ne putem vedea? În seara asta? Te rog.
- Nu ştiu, Dirk. - Isabelle... Am nevoie de tine.
Trebuie să te văd. Te vreau pe tine, Isabelle.
Îmi pare rău. Înţelegi?
- E ea, nu eu. Îmi pare rău. - Bine.
Bine.
Vin să te iau.
Ajung la birou la 8.
Bună, ai întârziat. Nu te văd.
Camera este conectată? Dirk?
Ghici cine e? Eu sunt. Îl cauţi pe Dirk?
E chiar aici.
Nu îndrepta aia spre mine! Ia-o de pe mine.
E un pic supărat acum.
Nu ştiu de ce... Chiar ne-am simţit bine vizionând un minunat filmuleţ.
De fapt, filmul tău. Din Londra.
Vrei s-arunci o privire?
La naiba!
Isabelle?
Isabelle! Eşti bine?
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să vorbesc cu tine. Am descoperit un lucru ciudat.
Căutam un dosar în arhivă
şi am văzut o diferenţă uriaşă între proiectul domnului Harriman
şi bugetul pentru Orientul Mijlociu.
Christine a adăugat o anexă care pare mai mult ca o acuzaţie.
Nu voi uita niciodată cum m-ai umilit. Vei plăti pentru asta!
Întotdeauna am crezut că e ceva ciudat la ea.
Despre ce vorbeşti?
Dirk fura bani, iar Christine a renunţat să-l mai acopere.
- Pot face ceva pentru tine? - Da, adu-mi o cafea.
Ai auzit?
Se dă o recepţie pentru toţi şefii de departamente.
Este mâine seară, chiar aici.
E una dintre acele recepţii la care dacă nu te prezinţi pierzi prima de Crăciun.
Avem o surpriză în seara asta. Una amuzantă, sper.
Ce se întâmpla de fapt între aceste ziduri?
Am pus laolaltă un fel de reality show.
Viaţa nu tocmai secretă a directorilor noştri.
Plăcerile lor, durerile lor şi lecţii care trebuie învăţate.
Răbufnirea unui manager. Toţi avem parte de aşa ceva, nu?
Secretul este de a nu da ocazie frustrării...
Trageţi aer în piept. Relaxaţi-vă. Să mergem înainte.
Bine.
Următorul filmuleţ.
Prins asupra faptului.
Noi toţi trebuie să ne relaxăm din cauza lucrului.
Va recunoaşteţi care sunteţi. Data viitoare închiriaţi-vă o cameră.
În afara locului de muncă. Mulţumesc.
Ce urmează?
Au! Lupta cu un zid de beton.
Cineva nu e fericit cu locul de parcare.
Isabelle, haide. E doar o glumă.
Unde-i simţul umorului?
Dumnezeule. Chiar te-ai supărat. Nu-i aşa?
Îmi pare foarte rău.
Credeam că putem râde împreună.
Da, e amuzant.
Bună ziua. Aş dori să vorbesc cu doctorul Katzman, vă rog.
Stefan? Sunt Isabelle James. Trebuie să te văd.
Intra!
Închide uşa.
Isabelle, am spus că-mi pare rău.
- Şi acum asta? - Ce este?
Nu voi uita niciodată cum m-ai umilit. Vei plăti pentru asta!
Răzbunarea e ca o mâncare servită rece.
- N-am scris eu asta. - E de la tine.
- Nu e foarte inteligent, Isabelle. - Nu am scris niciodată asta.
Nimeni nu te va crede. Mai ales din cauza ultimei tale reprezentaţii.
Nu am scris-o.
Bine, în regulă.
O să-l pun într-un loc sigur. Pentru moment.
Totul pare scăpat de sub control în ultima vreme. E o nebunie.
Voi da o mică petrecere privată sâmbătă seara.
Doar câţiva prieteni apropiaţi. Aş fi fericită dacă ai veni şi tu.
Acel dosar despre care mi-ai vorbit, cel al lui Dirk...
- Adu-mi-l. - Bine.
- Aici este dosarul cerut. - Mulţumesc.
Vreau să merg la balet. "După-amiaza unui faun"
- La ora zece, sâmbătă seara. - Bine.
- Eşti bine? - Da, scuze.
Scuzaţi-mă.
- Ia prea multe pastile. - S-au purtat oribil cu ea.
După scena nasoală din parcare. Ar trebui să demisioneze.
Dă, vin.
Bravo. Mai mult zâmbet. E bine, aşa da.
- Mulţumesc. - Mulţumesc că ai venit.
Ne vedem acolo.
Mulţumesc, aveţi grijă.
Isabelle. Mă bucur să te văd purtând aceasta eşarfă.
Un sărut de împăcare?
- Isabelle, ce faci? - Ce vrei să spui?
Ai sărutat-o pe târfa aia. Te-am văzut. După tot ce ţi-a făcut?
Nu-mi vorbi pe tonul ăsta. Cu cine crezi că vorbeşti? Taci şi treci înapoi la muncă.
- Crezi că nimeni nu ştie? - Ce anume?
- Ce vrei cu adevărat. - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Lesbiană.
- Eu şi Isabelle am râs de multe ori. - Nu te cred.
Crezi că nu văd ce se întâmplă în creierul tău de lesbiană.
Gelozia ta distruge relaţia noastră la locul de muncă.
Şi nu voi tolera asta. Vreau să pleci de aici.
Nu mă poţi concedia.
Nu te voi concedia. Vei demisiona.
Vreau demisia ta pe biroul meu luni la prima oră.
Nu voi face asta.
- Cred c-am fost abuzată sexual. - Ce?
Cuvântul tău împotriva cuvântului meu. Pe cine crezi că vor crede?
Minunaţi, voi toţi.
Toţi minunat de plictisitori. Voi toţi.
Mai ales tu.
Noapte bună.
Christine...
- Bună, Christine. - Mulţumesc pentru seara asta.
- Trebuie să vorbim. Noi doi. - Mulţumesc. La revedere. Vă mulţumesc.
- La revedere tuturor. - Eşti beat.
- Da, sunt, să mergem înăuntru. - Nu.
- Cum ai ajuns aici? - Am condus până aici. Cu viteză.
Dumnezeule. Ce-i cu tine? Ce se întâmpla?
Trebuie să vorbim. Asta e tot.
- Tu m-ai făcut să... - Nu e timpul pentru aşa ceva.
M-ai pus să fac lucruri îngrozitoare.
Îmi eşti datoare, Christine. Nu mă dezamăgi.
Lasă uşa deschisă.
Dezbracă-te, fă o baie, leagă-te la ochi şi hai în pat!
Lasă-mă să intru, Christine.
Deschide uşa, Christine.
Vin. Eşti acolo?
Bună... Inspector Bach. Şi colegul meu.
- Sunteţi Isabelle James? - Da.
- Putem intra? - De ce?
Sunteţi bine?
- Sunteţi bine? - Nu, nu mă simt bine.
Am luat nişte pastile de dormit. Eu nu pot dormi.
Ştiţi că Christine Stanford a fost ucisă prin înjunghiere în casa ei sâmbătă noapte?
Recunoaşteţi acest lucru?
A fost scris pe computerul dvs.
Victima v-a umilit recent în faţa tuturor angajaţilor?
Domnişoara James?
Am găsit o bucată de... Domnişoara James!
Sunt aici.
Am găsit o bucată de material în mâna victimei,
care pare să vină de la o eşarfă.
Identică cu ceea pe care o purtaţi aici.
Puteţi explica acest lucru?
Unde aţi fost în noaptea de sâmbătă între 23:30 şi 01:00?
- La balet. - Unde?
La balet.
- Singură? - Da.
- V-a văzut sau recunoscut cineva? - De ce să mă recunoască cineva?
Uneori va întâlniţi cu oameni, puteţi vorbi cu cineva, ei îşi pot aminti.
- Să-şi amintească ce? - De dumneavoastră.
Dacă aveţi un alibi nu vă putem suspecta că aţi ucis-o pe Christine Stanford.
N-aş putea... N-aş...
Dacă avei un avocat e timpul să-l sunaţi.
Puteţi deschide gura, vă rog?
Analiza de laborator a confirmat că materialul e asemănător eşarfei dvs.
Aşadar, vorbim de omor calificat.
Isabelle? Te simţi bine?
- Puteţi aduce un pahar cu apă, vă rog? - Domnişoara James?
Vreţi să luăm o pauză? Aveţi nevoie de un doctor?
- Nu. - Da, clientul meu...
Datorită faptului că locul crimei arata ca şi cum ar fi avut loc un jaf
se adaugă circumstanţe agravante crimei.
Aşadar, acum vorbim de crimă cu premeditare.
De ce nu mărturisiţi? Evităm să pierdem timp şi bani.
Poftim!
Ai doar nişte fibre care se potrivesc cu eşarfa purtată de clienta mea.
Cât de multe alte eşarfe se potrivesc?
Dovezi ADN? ADN-ul clientei mele a fost găsit asupra victimei?
Probele sunt analizate.
Anunţaţi-mă când aveţi dovezi clare. Până atunci, clienta mea...
- Aţi ucis-o pe Christine Stanford? - Nu trebuie să răspunzi. Nu răspunde.
- Este scandalos. - Aţi ucis-o?
- Da, trebuie s-o fi făcut. - Isabelle, ce grijă ce spui.
Ce înseamnă "trebuie s-o fi făcut?" Aţi făcut-o?
- Aţi făcut-o? - Isabelle, nu răspunde.
- Mărturiseşti? - E nevinovată.
- Mărturiseşti? - Da, mărturisesc.
- Dumnezeule! - Haide!
Hai, intră acolo!
Stai departe de uşă!
Isabelle, eşti bine?
- Aţi ucis-o pe Christine Stanford? - Nu e obligată să răspundă.
- Ai făcut-o? - Nu, nu a făcut-o.
Ai ucis-o?
Dle, vă arăt că starea mentală a clientei mele...
- Clienta dvs a mărturisit crimă. - Da, mărturisesc.
- Care este problema? - Vreau să vorbesc cu avocatul meu.
- N-am ucis-o pe Christine. - Dar ai mărturisit?
- Da, sunt nevinovată. Nu am făcut-o. - Atunci de ce ai mărturisit?
Nu ştiu. Am fost atât de obosită, şi confuză cu toate aceste pastile.
Aş fi mărturisit orice.
Trebuie să vorbim cu procurorul. De îndată.
Pare acelaşi material. Dar eşarfa mea e întreagă.
- Unde este? - Nu ştiu, undeva în apartamentul meu.
Ne-am uitat peste tot şi nu s-a găsit nimic.
- Încercaţi din nou. Ştiu că e acolo. - Clienta mea n-are niciun motiv să mintă.
Dacă ea spune că are o eşarfă identică înseamnă că o are.
- Am pierdut deja prea mult timp. - N-am făcut-o.
De ce aş ucide-o pe Christine?
- Ai avut un motiv puternic: răzbunarea. - N-am scris asta niciodată.
Ar fi fost nebunie curată s-o ucid şi apoi să scriu asta.
Christine trebuie să fi trimis asta de pe computerul meu la...
Dumnezeule. Uită-te la data.
A fost trimis cu o zi înaintea recepţiei cu şefii de departament.
Vezi? Cu o zi înainte să-mi facă acel lucru oribil.
Nu are niciun sens. Nu am scris asta.
Cariera mea era în ascensiune iar Christine nu putea să accepte asta. Mă urî.
Dă, a încercat s-o distrugă. Avem multe mărturii de la directori
atât despre clienta mea cât şi despre victima, care ne confirmă faptul că
există o presiune foarte mare exercitată de Christine...
Pledezi pentru nebunie? Asta e apărarea ta?
Atât timp cât era sub efectul medic...
Păstraţi circumstanţele atenuante pentru judecător!
- Sunt interesat doar de dovezi. - Pe care încercăm să ţi le aducem.
- Acestea nu sunt dovezi. - N-am fost acasă la Christine.
Eram la balet.
Da, asta e ceea ce spui tu.
Am vorbit cu un paznic.
Cu părul creţ, grizonat. Un german, engleza lui era nasoală.
Poate îşi aminteşte de mine.
- Ai văzut-o pe această femeie? - Nu.
- Uită-te bine? - Nu.
Salut. Poţi să te uiţi la poza asta? Ai văzut-o această femeie?
- Da. - Serios?
A stat acolo. Voia să stea acolo, dar era ocupat de un cuplu.
Aşa că i-am spus să stea aici.
- Eşti sigur că era ea? - Da.
I-am rezervat un bilet pentru sâmbătă la orele 22.
Nu avea cum să fie la Christine.
Poate că nu stat până la final. Până la Christine sunt 10 minute.
De ce nu vorbeşti cu Dirk Harriman? L-am văzut acolo.
Era destul de furios pentru că l-au respins.
Şi mai era şi beat.
- Ştie clar c-a fost la balet. - Acest lucru este clasic.
- Gardianul a recunoscut-o, ea are un alibi. - Ce avem?
Nici o urmă de ADN nici pe armă şi nici la locul crimei.
Fără ADN ci doar un e-mail pe care nu l-a scris ea.
Se pare că noi am forţat-o să mărturisească...
Să-l interogam pe acel prieten al Christinei.
A fost prezent în noaptea crimei şi au fost văzuţi certându-se.
L-aţi verificat pe grădinar?
Clientul meu a fost acuzat pe nedrept. Are un alibi, care a fost verificat.
Nu-s dovezi ADN la locul faptei. Nu aveţi nimic.
- Şi fibrele de eşarfa din mâna victimei? - Nu e a mea.
- Insistaţi că aveţi o eşarfă identică? - Da, exact la fel...
Dacă am găsi-o, aţi vedea că e intactă.
- Pot să cer o favoare? - Sigur, vă rog.
Acceptaţi ca oamenii dvs să vină cu clienta mea să caute eşarfa?
Ce este asta?
Christine a descoperit că Dirk... dl Harriman luase sumă mare de bani.
- Cât de mult? - Nu ştiu exact.
Mai mult de cinci milioane.
A luat 5 milioane şi Christine urma să-l denunţe?
De ce ai ascuns dovezile?
E un prieten şi a zis că are nevoie de ceva timp să plătească.
Aşa că ai ascuns dosarul? Nu realizezi că e un motiv de crimă?
Nu! Dirk nu ar face niciodată asta.
- Bine, gata, hai să mergem. - Staţi, pot să arunc şi eu o privire?
Ţin eşarfele într-un sertar. Uneori mai cad în spate.
- Vă rog. Se poate? - Bine.
- Haideţi, s-o lăsăm. - Mulţumesc.
- Ar trebui să fie aici. - Isabelle, haide.
Trebuie să fie aici! Nu!
Dă-mi doar un minut! Vă rog! Doar un minut!
Nu am făcut-o.
Bineînţeles că nu. Ştiu asta.
Îmi ştii eşarfa? Este undeva în apartamentul meu.
Trebuie să o găsim.
Ce mizerie. Vă aşteptaţi să curăţ eu?
- Unde ai găsit asta? - În spatele sertarului. Murdară.
Am dus-o la curăţătorie.
Dna Wirth, e o situaţie scandaloasa. Va trebui să găsiţi pe altcineva.
Inspector Bach?
- Dl Harriman? - Da. Ce-i asta?
Inspector Bach. Sunteţi acuzat de fraudă.
Avem şi-un mandat de percheziţie. Întâi maşina şi apoi apartamentul.
- Eşti nebun. - Procurorul îţi va explica totul.
Ai încercat să intri în apartamentul Christine Stanford în noaptea crimei?
- Nu, deloc. - Negi că ai fost acolo?
Nu.
- Ai fost invitat? - Da, dar am ajuns târziu.
- La ce oră ai sosit? - Nu-mi amintesc.
- Nu-ţi aminteşti? - Nu, nu-mi amintesc.
E a ta?
A fost eşarfa mea, da.
- A fost? - A fost.
Dacă e sângele Christinei Stanford... Pune-l într-o pungă.
- Uite, asta e ridicol. - Te-ai folosit de banii companiei.
Urma să te denunţe. Nu eşti doar un hot dar şi un criminal.
Vreau să vorbesc cu avocatul meu. Nu mai spun nimic până nu-l văd.
Îţi vine să crezi? Merge la florărie şi cumpăra un buchet de trandafiri.
Apoi apare la uşa mea şi îşi cere scuze.
Era tot roşu şi transpira pe covoraşul meu.
Îi părea atât de rău pentru arestarea mea.
Cred că a fost drăguţ. L-ai invitat înăuntru?
Nu, nu, eşti nebună? I-am zâmbit dulce,
am luat trandafirii ieftini cu biletul de scuze şi-am aruncat totul la gunoi.
Săracul de el. E un clişeu tipic.
Un poliţist care cade-n mrejele unei frumoase criminale.
Da, dar eu nu sunt o criminală.
Mda...
Dani... Ştiu ce ai făcut pentru mine.
- Ai fi făcut la fel pentru mine. - Da, desigur.
- Ne uităm încă o dată la filmare? - Sigur.
Cred că e bun, dar nu suficient de bun. Tu ce crezi?
Dani!
Acest sărut nu s-a întâmplat niciodată, bine?
Dar eu te iubesc. Te vreau pe tine, Isabelle.
Asta-i chiar o problemă.
- De ce? - Doamne, Dani, eşti serioasă.
- Dar mă iubeşti. - Nu, Dani. Ce e cu tine?
- Eu nu te iubesc. - Ba da, mă iubeşti.
Poate că nu vrei să recunoşti, dar tu mă iubeşti.
Cred că am băut prea mult. Fac o cafea, chem un taxi...
Mergi acasă să dormi bine. Şi vorbim mâine. Bine?
Nu, nu mâine. Isabelle, nu e adevărat, aşa-i?
- Mă iubeşti. - Te rog, opreşte, eşti patetică.
Sunt patetică? După tot ce am făcut pentru tine?
- Îţi sunt recunoscătoare. Mulţumesc. - Da, ai spus mulţumesc.
Uite cafeaua. Ia un loc. Să-ţi revii. Voi chema un taxi.
Alo? Am nevoie de un taxi.
Ce mai medicamente...
Desigur, ştii că nu reprezintă un pericol.
Am fost prima pe care ai înşelat-o cu pilulele.
Până când două au căzut accidental în ceaiul meu şi am decis să le încerc.
N-au avut niciun efect. Doar un simplu îndulcitor.
Aşa că am început să te urmăresc, să văd ce se întâmpla.
Prima oprire: magazinul cu eşarfe.
Ai cumpărat una identică cu cea oferită de Christine
şi ai ascuns-o în spatele unui sertar?
Cât de intrigant.
Şi apoi ce? Ah, da, o seară de balet.
Te-am urmărit la teatru. Te-am văzut cum ţi-ai creat un alibi.
Ultima oprire: casa Christinei.
Toate piesele din poveste se adună într-un singur loc.
Un plan perfect.
Christine, lasă-mă să intru.
I-ai păcălit cu mărturisirea ta.
Dă, eu mărturisesc.
Iar acest inspector idiot a înghiţit toate trucurile tale...
- Crima perfectă. - Cu excepţia...
Videoclipurile?
Le-am pus pe un disc rezervat inspectorului Bach.
Şi le-am descărcat în asta.
- Imposibil de detectat? - L-am cumpărat în acest scop.
Drăguţ, nu? Tot ce trebuie să fac e să apăs acest buton mic.
- Ce vrei? - Nu-mi place tonul vocii. Schimbă-l.
Ce vrei?
Vino aici.
Ia un loc.
Apropie-te.
Acum, sărută-mă.
Îţi place asta, nu-i aşa? Nu-i aşa că mă iubeşti?
Întoarce-te.
Te iubesc.
Am crezut că a inventat că are o soră geamănă.
Nu am avut ocazia să-mi cer scuze faţă de ea.
Da?
TRIMITE!
Traducerea: Urban Legend Subtitrari-noi Team
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania