Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Inspirat din evenimente reale
Glucoza din sange e buna, ficatul si rinichii functioneaza normal.
Trombocitele in regula, hemoglobina normala, tensiune 13 cu 9...
Nu-i putin cam mare ?
Greutatea... buna.
Ai putea sa mai slabesti unu sau doi cm din talie.
Coprocultura nu-i facuta.
Nu.
Inseamna ca n-ai adus-o inca.
Da, fireste. Nu, mi-as fi amintit.
Te-ai gandit ca "nu miroase" ?
Practic esti sanatos, Martin.
Sotia ta mi-a spus ca treci printr-o mica depresie.
Am fost demis. Sunt somer.
- Da, dar n-a fost vina ta, nu ? - De asta sunt deprimat.
Am fost demis pentru ca am spus ceva ce n-am spus.
Incearca sa faci jogging.
Am spus exact pe dos vorbele pentru care am fost demis.
Ce lucrezi in acest moment ?
Ma gandeam sa scriu o carte.
- Asta-i bine. Despre ce ? - Istorie rusa.
Incearca sa faci jogging.
Scandalul de la Whitehall, dintre secretarul de la transporturi Steven Byers
si fostul lui secretar de presa Martin Sixsmith, ia amploare.
Domnul Sixsmith isi expune punctul de vedere in acest scandal.
Primul ministru a descris situatia ca fiind un balon de sapun.
S-a confirmat ca dl Sixsmith a fost demis azi,
dar dupa o saptamana in care au incercat sa-si spele rufele in familie
acum au trecut in spatiul public.
A afirmat la The Sunday Times ca unii inalti oficiali de guvern
i-au promis sprijin.
M-au asigurat ca au acceptat ca n-a fost nicio suspiciune de culpa la adresa mea.
Am fost surprins sa aud ca "m-au demisionat" in mod unilateral.
As vrea sa fac o declaratie privitoare la circumstantele demisiei
dlui Martin Sixsmith.
Intrebarea care se pune e cat timp dl Blair isi va sustine omul
fara ca el sa se simta afectat.
Nu-i niciun dubiu ca asta-i o alta situatie jenanta pentru guvern.
Nu doar ca au trebuit sa suporte o mare umilinta,
dar umilinta asta a fost fara precedent.
Iata-te !
A fost jenant. M-a intrebat parintele Tierney unde ai disparut.
Ei bine, nu cred in Dumnezeu.
Si cred ca stie asta.
Haide !
- Imi fac griji pentru tine, Martin. - Pentru ce ?
Pentru ce s-a intamplat. Ar trebui sa te intorci la munca.
Chiar la cartea aia de istorie rusa. Nu intereseaza pe nimeni istoria rusa.
Philomena
Traducerea si adaptarea FlorinA (c) Titrari. RoTeam
www.titrari.ro
Nu te-am mai vazut. De unde esti ?
Esti din Limerick ?
Buna, Philomena.
- Parinte. - Ce mai faci ?
Cum e noul tau sold ?
E foarte bun. E din titan.
Nu te-am mai vazut de ceva vreme.
- Am venit sa aprind o lumanare. - Pentru cineva anume ?
Da.
Imi place rochia ta.
- Ti-ai facut-o tu ? - Nu...
Am cumparat-o...
Dintr-un magazin.
Orium, matusa mi-a spus sa nu stau de vorba cu straini ca tine.
L-ai lasat sa puna mana pe tine ?
Te-ai bucurat de pacatul tau ?
Ti-ai dat chilotii jos ?
Raspunde-i sorei Hildegarde. Ti i-ai dat jos ?
Da.
Cucernica Maica, la scoala nu ne-au spus nimic despre copii.
- Nu ti-a spus mama ta ? - Mama i-a murit acum zece ani.
Dumnezeu s-o odihneasca.
Sa nu indraznesti sa dai vina pe surori pentru asta.
Tu esti cauza acestei rusini.
Tu si indecenta ta.
Nu stiu ce sa fac ?
Trebuie sa chemam un doctor.
Copilul e intors, e in prezentatie pelviana !
Acum e in mainile Domnului. Durerea e penitenta ei.
Nu-i lasa sa-mi bage copilul in pamant !
Acolo e rece, e intuneric !
Mergi sus peste jumatate de ora si le stinge lumina.
Nu stie ca ai serviciu ?
Nu prea are personal. Eu o ajut.
Ma intorc pana la miezul noptii.
Mama ?
Ce este ?
Esti bine ?
Cine este ?
E ziua lui.
Azi ar fi facut 50 de ani.
E baiat !
Martin !
- Buna, David. - Buna.
Pe Keith il stii ? Si Sally... Mitchell.
Martin Sixsmith, fost corespondent BBC la Moscova.
- Si la Washington. - Buna.
Apoi a devenit secretar de presa al guvernului
pana cand lucrurile au luat-o razna.
- Am rezumat bine, Martin ? - Destul de corect.
Cred ca, daca lopatezi destul rahat, vei sfarsi cu el pe pantofi.
Da, dar ai sfarsit cu el pe cap, cum ai reusit asta ?
Ce faci acum ?
Cred ca scriu o carte despre istoria Rusiei.
- Sau altceva, poate revin in jurnalism. - Imi amintesc de tine !
Tu esti cel care ai trimis emailul ala groaznic in care spunea...
A fost o ocazie buna sa ingropi stirile proaste pe 11 septembrie.
Nu eu, altcineva l-a trimis.
- Am crezut ca tu ai facut-o. - E o confuzie.
Ce-am facut eu a fost un an mai tarziu, la funeraliile principesei Margareta.
Am trimis un email... Sa ne asiguram ca singurul lucru
pe care-l "ingropam" azi, au inversat virgulele, e principesa Margareta.
- Care e usor diferit. - De fapt, e o mare diferenta.
Daca vrei sa te intorci in jurnalism, vorbeste cu Sally.
Eu ma ocup de povesti triste, de viata. Nu-i specialitatea ta.
Dar sunt bucuroasa sa te uiti, daca vrei sa-ti faci o idee.
Da, te rog.
Imi dati un pahar de... Pinot Grigio, va rog ?
- Avem doar rosu si alb. - Atunci, alb, va rog.
Am auzit fara sa vreau ca sunteti jurnalist.
Cunosc o femeie care a nascut la varsta frageda
si a pastrat secretul 50 de ani.
Azi am aflat asta.
Copilul i-a fost luat de catre maici.
Au facut-o sa-l dea la adoptat.
Ea a pastrat secretul tot acest timp.
Treaba-i ca lucrez la o carte... despre istoria Rusiei.
Tu vorbesti de o poveste de viata. Nu ma ocup de asa ceva.
- De ce nu ? - Fiindca o poveste de viata e eufemism
pentru povestea oamenilor vulnerabili fara minte, ignoranti.
Ca sa umple paginile ziarelor
citite de oameni vulnerabili, fara minte, ignoranti.
Nu ca ar fi vorba de tine. Sper sa-l gasesti...
Crezi ca ar trebui sa scriu o poveste de viata ?
Buna. Trebuie sa fii, Philomena. Eu sunt Martin.
Buna, Martin.
- Buna, din nou. - Buna.
Am rezervat o masa. Poftim.
La stanga.
Imi cer scuze pentru aseara. M-ai prins intr-un moment prost.
In regula. Ma bucur c-ai dat de mine. Sper ca nu te deranjeaza aici.
- E locul favorit al mamei. - Nu, e foarte placut.
Asadar, Philomena, ce mai faci ?
Bine.
Anul trecut mi-au inlocuit soldul, Martin.
E mult mai bun decat cel de os. Si e de titaniu, asa ca nu rugineste.
Treaba buna, altfel trebuia sa-l ungi ca Omul de Tinichea.
- Adevarat ? - Nu, nu, ca Vrajitorul din Oz.
- Glumeste, mama. - Nu, nu, am glumit.
Nu, de fapt, mama are osteoartrita cronica la ambii genunchi.
- Sa luam niste salata ? - Salata, da.
Jane e cea inteligenta in familia noastra.
A mers la facultate ca student matur. Stii, cand esti mai in varsta.
Tu unde ai facut, Martin ? La Oxbridge, pun pariu.
- M-ai citit. La Oxford, da. - Stiam ca nu esti un ageamiu.
- N-am mai fost demult la Harvester. - La Londra nu sunt ?
Nu, merg intr-un local micut, aproape de locuinta mea.
- Unde anume ? - Knightsbridge.
Trebuie sa fie foarte scump.
Imi plac bucatelele astea mici de paine prajita.
- Esti casatorit, Martin ? - Da. Cu Kate. De 20 de ani.
Asta-i bine. Splendid.
L-am iubit, stii ?
M-am gandit 50 de ani la ceea ce mi s-a intamplat.
Tata m-a lasat cu calugaritele. I-a fost tare rusine.
Le-a spus tuturor ca murisem.
Familia nu m-a vizitat niciodata.
Dupa ce aveai copilul trebuia sa ramai patru ani la manastire.
Ca rasplata ca te tineau trebuia sa muncesti.
Cel mai nasol era la spalatorie, si acolo m-au pus.
Cat timp am fost acolo am lucrat sapte zile pe saptamana.
Lucram acolo cu cea mai buna prietena a mea, Kathleen.
Ni se permitea sa ne vedem copiii, o ora pe zi.
Asta a fost tot.
Mergeti, nu alergati.
- Mary ! - Mami !
Anthony era cel mai bun prieten al fiicei lui Kathleen, Mary.
Erau de nedespartit.
Uita-te la asta. N-o scapa din ochi.
Ce se intampla ?
Fetele din bucatarie au spus ca maica Barbara au luat-o pe Mary la ea.
Ce crezi ca voia cu ea ?
Phil.
Sigur n-ai de ce sa-ti faci griji. Revin imediat.
Phil. Am ceva pentru tine.
Kathleen e tare ingrijorata. Crede ca au sa i-o ia pe Mary.
I-am spus, daca au de gand s-o faca, sigur ii vor spune ei prima data.
Nu poti spune nimanui despre asta.
- Pariez ca tatal lui era frumos. - Era.
Cum, de unde ai asta ?
Am imprumutat o Box Brownie, si-am facut-o cand Maica nu se uita.
Multumesc.
De fiecare data cand privesc poza cu Anthony
spun o mica rugaciune pentru Anunciata,
care i-a salvat viata cand l-am nascut.
Ea a murit cu mult timp in urma.
Dar daca nu facea poza asta, n-aveam nimic.
Asadar... ai fost captiva acolo tot timpul ?
Puteai pleca doar daca le plateai 100 de lire.
Dar de unde sa fi luat atatia bani ?
Si unde sa ma duc ?
Imi amintesc ziua aceia atat de clar.
Cu totii stiam ce inseamna cand sosea o limuzina.
Kathleen era de neconsolat.
Stia ca de data asta venisera pentru Mary.
Vino de-acolo !
Ce cauti aici ?
M-a durut stomacul, sora Hildegarde.
- Mi-a venit ciclul. - Nu esti singura in situatia asta.
Concentreaza-te pe lucru si-ti va trece.
Phil !
E ora de cor.
Vei avea probleme daca nu mergi.
In mod normal, imi placea sa cant.
Era unul din putinele lucruri care-mi placeau acolo.
Dar nu ma puteam gandi decat la sarmana Kathleen.
Philomena, il iau pe Anthony. Il iau de aici.
Unde e ?
Anthony !
Anthony ! Anthony !
Anthony !
Venisera doar pentru Mary, dar Anthony nu s-ar fi despartit de ea.
- Erau inseparabili. - A fost diabolic ce ti-au facut.
Nu, nu-mi place cuvantul ala.
Nu, "diabolic" e bine.
Pentru poveste, ma refeream.
Unele calugarite erau amabile.
A fost o nastere pelviana si nici macar nu i-au dat calmante.
Excelent.
Inca o data, pentru poveste.
Putem merge sa vorbim cu aceste calugarite ?
Da, am putea incerca. Poate avem mai mult noroc decat mama.
Am fost de mai multe ori de-a lungul anilor sa intreb unde este.
Au fost saritoare, nu asa cum erau de obicei.
Au spus ca vor incerca sa-i dea de urma.
- Dar n-au facut-o ? - Nu.
- Ma poti ajuta sa-l gasesc, Martin ? - E o poveste foarte interesanta.
O duc pe mama cateva zile in Irlanda saptamana viitoare, de ce nu vii cu noi ?
- Ai putea vizita Roscrea cu ea. - Da, avem mult loc liber.
- E un Vauxhall Cavalier. - Nu !
Adica, multumesc, imi place sa zbor.
- Buna. Scuze de intarziere. - Buna, Martin.
Ceva probleme cu masina inchiriata.
E frumoasa, nu-i asa, Jane ?
Inteleg de ce n-ai vrut sa te strivesti cu noi in Cavalier.
Nu, n-a fost asta. Am avut ceva de rezolvat.
- Sigur nu vrei sa vin cu tine mama ? - Nu vii ?
Nu. I-am spus lui Jane ca va fi bine singuri, doar noi doi.
- Nu-i asa, Martin ? - Da, e in regula.
Ti-am pus unele lucruri in geanta. Ne vedem diseara.
- Multumesc, Martin. - Bine.
- Ce marca de masina e asta ? - BMW.
- E germana. - Da.
- Vrei un Tune (cantec) Martin ? - Daca-l fredonez, o sa-l joci ?
- Nu, nu vrei un Tune ? - Da, faceam...
Multumesc.
Pentru noroc.
Mereu am crezut ca sfantul Christopher e un fel de sfant Mickey Mouse.
Eram un copil bisericos.
Crezi in Dumnezeu, Martin ?
De unde am aparut ?
Am crezut mereu ca-i o intrebare dificila ca sa-i dai un raspuns simplu.
- Tu crezi ? - Da.
Manastirea Roscrea Surorile Inimilor Sacre
- Esti in regula ? - Sunt bine.
Sunt una dintre norocoase, Martin.
Unele dintre mame si bebelusi nici n-au supravietuit nasterii.
Nasol.
Cu ce va ajut ?
- Sunt Philomena Lee. Am o intalnire. - Da. Intra, Philomena.
El e prietenul meu, Martin Sixsmith, de la News At Ten.
De fapt, de la BBC News. Dar nu mai sunt.
- Buna. - Buna.
- Sora Claire soseste imediat. - Multumesc.
- Pot merge la toaleta ? - E jos...
Stiu unde este.
- Sa va aduc ceai ? - Da, multumesc.
Portretul Surorii Hildegard Octombrie 1957
Maica Barbara si sora Hildegard in fata manastirii Roscrea - 1962
Cu toata dragostea Jane
Anthony !
- Buna. - Buna.
Sunt sora Claire.
Da, buna. Tocmai admiram poza lui Jayne Mansfield.
Nu, aia e Jane Russell. Jayne Mansfield era blonda.
Fireste. Dar amandoua erau foarte mari.
Amandoua, erau imense... carierele lor.
- Care a murit intr-un accident de masina ? - Jayne Mansfield. Da.
Si de ce-i pe perete ?
- Scuze, nu v-am retinut numele. - Martin Sixsmith.
- Martin Sixsmith, de la News At Ten. - De fapt, am fost la BBC. Dar nu mai sunt.
Buna, Philomena. Incantata sa te cunosc. Sunt sora Claire.
Cand ai venit ultima oara sa ne vezi ?
A fost cu mult inainte sa vii, sora Claire.
Am vorbit la telefon cu sora Hildegarde. Dar cand am venit aici
- ii era rau si n-a putut sa ma vada. - E cu noi, dar foarte fragila.
- Martin, ia si niste prajiturele. - Mi-ar face placere.
Sunt...
Foarte bune. Ca un fel de Pandolce.
E chec de fructe, Martin. Da, stiu. E grozava.
Bine.
Nu stiu daca ti-au spus ultima data, Philomena,
dar majoritatea dosarelor noastre au fost distruse in incendiu.
- Incendiu ? - A fost inainte sa vin eu...
Mi-e teama ca n-am vesti despre Anthony.
Inca mai merg la biserica si...
Nu vreau sa fac tamtam sau sa arat cu degetul pe nimeni,
sau sa dau vina pe biserica in vreun fel.
Vreau doar sa stiu ca e bine, nici macar nu trebuie sa-l vad.
Am avut viziuni cu el si...
E fara adapost si nimeni nu-l iubeste...
Philomena.
Nu-ti putem lua durerea,
dar putem trece prin ea cu tine, umar la umar.
Acele maici in varsta... Scuzati-ma ca va intrerup.
Maicile in varsta, poate ne-ar putea ajuta cu cateva detalii ?
Majoritatea au murit.
Asa e. Dar cele care mai traiesc ?
Nu cred ca veti obtine ceva de la ele.
Putem incerca ?
- Nu cred ca va fi posibil. - De ce nu ?
Raspund bucuroasa la toate intrebarile lui Philomena.
Am pus o intrebare.
- Sunteti jurnalist. - Da, sunt. Am fost.
- Martin e romano-catolic. - Da. Nu, am fost.
M-as simti mai confortabil daca as putea vorbi cu Philomena in privat.
Buna.
Pot sa va ajut ?
- Imi cer scuze, eram doar... - Cautati ceva ?
- Ce-i aici ? - E o aripa privata.
Bine.
Am sa astept afara.
Mama si copil morti la nastere
Aisling Devlin, 14 ani Odihneasca-se in pace
Scuze, am vazut imprejurimile.
Ce ti-au spus ?
Mi-a spus ca ai fost jurnalist si...
Ai incercat sa ma manipulezi si ca ar trebui sa fiu atenta la ce-ti spun.
Mi-a mai dat si asta.
- Vrei sa-l deschid ? - Da.
E un contract. Semnat de tine in 1955.
Prin prezenta renunt definitiv la orice pretentie
asupra copilului meu, Anthony Lee.
In plus, ma angajez ca niciodata...
nu voi incerca sa-l vad, sa interferez sau sa am vreo pretentie asupra copilului,
Niciodata.
Nu-l voi gasi niciodata.
Daca te-au constrans in vreun fel sa semnezi hartia, putem contesta legal.
Martin, nu m-a constrans nimeni. Am semnat-o din proprie vointa.
E nostim, nu-i asa ? Toate documentele care puteau
sa te ajute sa-l gasesti au fost distruse. Dar ghici ? Singurul document...
care sa te opreasca sa-l gasesti a fost pastrat cu grija.
Dumnezeu, in intelepciunea Sa infinita, a decis sa-l crute de flacari.
Am semnat pentru ca am crezut
ca am comis un pacat teribil si trebuia sa fiu pedepsita.
Si... ce-a fost si mai rau, a fost ca mi-a facut placere.
- Ce ? - Sexul.
A fost fantastic, Martin. Simteam ca plutesc.
Era asa de frumos. Si felul cum ma tinea in brate.
Nici macar nu stiam ca am clitoris, Martin.
Da.
Si dupa sex m-am gandit ca ceva asa de grozav trebuie sa fie gresit.
Catolici nenorociti.
Scuze.
Am fost infirmiera treizeci de ani, am auzit si mai rele decat asta.
De ce ne-ar da Dumnezeu dorinta sexuala ca apoi sa vrea sa-i rezistam ?
E un joc ciudat pe care L-a inventat
pentru a atenua plictiseala de a fi omnipotent ? Ma nedumereste.
Si cred ca sunt destul de inteligent.
Poate nu esti.
Cum a mers ?
Cu ce, cu surorile nemilostive ?
Doar ceai si prajiturele.
Asta-i tot ce ti-au oferit, nu-i asa, mama ?
Nu-i vina lor, Jane. Toate dosarele au ars intr-un incendiu.
Nu, multumesc. E trecut de ora de culcare.
Haide, e platit. Noroc.
Mama.
Bine.
- Noapte buna, Martin. - Noapte buna, Jane.
- Noapte buna, Martin. - Noapte buna, Philomena. Somn usor.
Noroc.
Ati fost la manastire ?
Da, da...
Acum altfel sunt lucrurile.
Maicile sunt altfel, nu ca pe vremea fetelor Magdalen.
S-au prapadit toate.
Au fost cateva aici ca sa afle ce s-a intamplat cu fiii si fiicele lor.
Nu multe au gasit raspunsul.
Stii cumva de unde a pornit incendiul care a distrus totul ?
As crede ca a fost provocat.
De cine ? De maici.
- Sigur au facut un foc in spate, pe camp. - Asadar, manastirea n-a ars ?
Au facut un foc de tabara. Au ars toate dosarele. Mii.
- De ce ? - A fost acum multi ani.
Cred ca le-a fost jena ca au vandut toti copiii in America.
- Nu vor ca oamenii sa spuna povesti. - Asta-i mama.
Spui ca au vandut copiii, americanilor ?
O multime de americani au venit in Irlanda dupa copii.
- Doar ei si-i puteau permite. - O mie de lire.
Jane Russell a cumparat un copil. De la Derry, in 1952. Vedeta de cinema.
- Nu pot crede ca au vandut copiii. - A venit aici si a cerut Bourbon.
Dar au trebuit sa-i dea in loc un pahar de Paddy.
Daca erai catolic, cu o mie de lire puteai cumpara un copil.
Jane Russell a cumparat unul si l-a luat acasa.
- Dar nu-mi place sa barfesc. - Nu, vad asta.
Noroc.
Da. Noroc.
Sally, mi-ai spus sa te sun daca imi cade ceva pe mana.
- Spune. - E foarte interesanta.
Oameni in cautarea arborelui genealogic si...
Toata diaspora irlandeza.
Nu folosi cuvinte precum diaspora, Martin.
Nu-l pot pronunta, iar oamenii nu stiu ce inseamna.
- Exodul in urma... - Chiar nu ma intereseaza ce inseamna.
Bine.
Care-s cei buni si care-s cei rai ?
E vorba de o doamna irlandeza in varsta, o infirmiera pensionara,
care-si cauta fiul demult pierdut care i-a fost luat...
Smuls din brate la nastere, de catre calugarite diabolice.
Si cum se termina ? Trebuie sa fie foarte fericit sau foarte trist.
Fie ca-i presedintele IBM sau un vagabond, nu conteaza.
Anii s-au topit...
O tacere de 50 de ani a fost rupta cu doua cuvinte simple...
Buna, mama. As putea s-o scriu acum.
Nu stiam ca esti asa cinic.
Presupunerea mea e ca Anthony a fost adoptat si trimis in America.
Manastirea lucra in exclusivitate cu clienti americani.
Nu-mi vine sa cred ca vindeau copii.
- Incercau sa le ofere o viata mai buna. - Incercau sa faca bani.
E o problema. Am fost azi dimineata
la Societatea de Adoptii Inimi Sacre, in Cork.
Ei mi-au indicat Consiliul de Adoptii Irlandez
care m-a trimis inapoi la Societatea de Adoptii Inimi Sacre.
Te-au pus sa te invarti in cerc.
Dar am vorbit aseara cu niste prieteni din Washington
si exista posibilitatea urmaririi acolo, in America.
Problema e daca pot ajunge atat de departe actionand in numele tau, Philomena.
Dar cum tu esti mama lui, sunt obligati sa-ti ofere informatiile.
Sugerezi ca mama sa mearga cu tine in America ?
Daca vrei. Editorul meu a fost de acord sa finanteze calatoria.
Ce spui sa pleci cu Martin in America ?
- Nu stiu. - As putea veni cu tine daca vrei.
Nu, tu ai treaba ta.
Sunt mai ingrijorata ca Martin
va trebui sa faca tot drumul cu o batrana smintita ca mine.
- Nu cred ca esti smintita. - Vrei sa fii amabil.
Sau batrana.
Cred ca mi-ar placea sa merg.
Vreau sa stiu daca Anthony s-a gandit vreodata la mine.
Pentru ca eu ma gandesc la el in fiecare zi.
Washington. Frumos.
- Ti-ai facut singura bagajele ? - Da. M-a ajutat fiica mea.
Sunt tratata regeste, Martin. Ma simt ca Papa.
Nu-ti obosesti soldul, asa ca...
E o carte interesanta ? Tocmai am terminat-o pe a mea.
Nu, mai degraba plictisitoare.
E despre Revolutia din Octombrie, negocieri politice...
A mea e despre cai.
E vorba despre un tip, Robert, logodit cu o ducesa.
Era fiul unui doctor, asa ca se potriveau.
Dar femeia asta, ducesa, era groaznica.
Se alarma in zadar si se uita mereu in oglinda.
Se credea plictisitoare si neinteresanta.
Asa ca el a inceput sa se preocupe de cai ca sa fie in rand cu pozitia sociala.
Si, desigur, a intalnit fata la grajduri.
Ea nici macar nu era fata de doctor.
Tatal ei era un simplu fermier si avea doar un picior.
Fireste ca s-au indragostit. Acum are de ales intre a fi duce,
pentru ca daca se va insura cu ducesa va deveni stapanul conacului,
si fata de la grajd pe care o iubeste, dar nu are un ban.
Vine ziua cea mare, nunta, iar fata asta... e incantatoare.
A spus ca Robert trebuie sa-si faca datoria, el e deja promis
si i s-au luat masurile pentru costum, dar nu era cu tragere de inima,
pentru ca tot timpul se gandea la cai si la fata de la grajd.
Toti il asteptau la biserica,
dar treaba e Martin, ca ducesa asta il vrea pe Robert,
in ciuda tipului pe care-l place.
Pana la sfarsit afla ca fata de la grajd are o pasiune pentru Robert.
Dar inainte de asta, tatal cu un singur picior, moare.
Si i-a spus lui Robert... urmeaza-ti inima.
Ducesa i-a spus fetei de la grajd sa plece.
Si-a adunat lucrurile... Afara o astepta o trasura cu un ponei.
A urcat si a intrebat... Stii unde mergem ?
Birjarul se intoarce si nu-i nimeni altul decat Robert.
Si-i raspunde... Te duc undeva unde nimeni nu-ti mai poate face vreun rau.
Nu m-am asteptat la asta, Martin, nici intr-un milion de ani.
E placut sa ai o surpriza. Pare o carte foarte interesanta.
- Ti-o pot imprumuta. - E in regula.
Eu am terminat-o.
Simt ca si cum am citit-o deja.
"Grajduri si potcoave."
Face parte dintr-o serie.
Mici turbulente deasupra Atlanticului, dar te tin la curent...
Sampanie sau Buck's Fizz ?
- Nu, multumesc. - Nu, multumesc.
E gratis.
Asculta...
Vreau un Buck's Fizz.
Multumesc.
Frumos, Martin.
- La Ryanair platesti pentru orice. - Nu au clasa business.
Sanatate.
Martin.
Alex, ce mai faci ?
Nu te-am mai vazut de cand ai parasit departamentul. Voiam sa te sun.
- Prieteni ? - Categoric.
- Sper ca nu crezi ca eu sunt vinovat. - Nu-ti face griji, sincer.
- Ceata de razboi. - Da, pagube colaterale.
Unde mergi... Sa monitorizezi alegerile primare ?
- Da. - Nu, ma ajuta pe mine.
E o poveste de viata. Putin jurnalism.
Bafta cu asta. Trebuie sa ma intorc.
Bine.
Scuze, Martin, sa ne prefacem ca nu ne cunoastem ?
Nu. E unul din tipii cu care lucram.
Consilier politic. Incerc sa-i evit.
- Acolo-i Clasa intai ? - E unul din avantajele jobului.
Doar pentru ca esti la Clasa intai nu te face o persoana de prima clasa.
E in regula.
Cred ca trebuie sa fie plin de rahat.
Da, cred ca ai dreptate.
Doamnelor si domnilor, bun-venit pe aeroportul Dulles, din Washington.
Martin, ai avut o ciocolatica pe perna ?
Da.
- Cum traieste cealalta jumatate, nu ? - Da.
Uita-te la priveliste !
Eu vad conductele de aer conditionat.
Caroline de la biroul de inregistrari. Trebuie sa raspund. Alo ?
E o speculatie. O presupunere.
Trimite-mi o lista mai lunga...
Martin Lawrence o face sub acoperire...
Grozav. Bine. Vorbim dimineata.
Bine. Pa.
Mergem la o plimbare ? Sa ne dezmortim picioarele.
- Sa vizitam Lincoln Memorial. - Putem sa-l vedem pe dl Lincoln sau...
Am putea vedea la televizor Big Momma's House.
E vorba de un barbat mic negru ce pretinde a fi o doamna neagra grasa.
Au aratat niste secvente la televizor.
Si toti alearga dupa el.
Pare hilar, Martin.
Nu e minunat ?
Mereu am vrut sa-l vad in scaunul lui mare.
A fost un om mare.
Literalmente. 1,93 metri inaltime. Cel mai inalt presedinte american.
Vad asta. E inalt chiar si pe scaun.
Aveam o prietena si la 70 de ani, fiica ei i-a platit o excursie in Florida.
Mi-a spus... Phil, nu-ti vine sa crezi ce portii babane.
Stai sa-ti fac o poza rapida.
- Pentru articol ? - Da.
- Da-te putin mai inapoi. - Sunt ingrijorata.
Pentru ca, daca-l gasim, ar putea sa nu fie de acord sa vorbim presei.
- Familia e un lucru privat. - Stai acolo.
Adevarat, dar sa-i dai de urma e foarte costisitor.
E un fel de schimb pe schimb, nu ?
- Ce inseamna asta ? - Dai si primesti.
Dar nu-ti face griji, nu voi scrie nimic ca sa te nemultumeasca.
- Voi spune adevarul. - Tocmai asta ma ingrijoreaza.
- Sa zambesc sau sa fiu serioasa ? - Sa facem una fericita si una...
Nu asa de fericita.
Sunt tot mai speriata... Acum ca ne apropiem.
M-am intrebat toti acesti ani daca Anthony avea probleme, sau era in inchisoare...
Sau Dumnezeu stie unde.
Atata timp cat nu stiam, imi puteam spune mereu ca-i fericit
pe undeva si ca o duce bine.
Dar daca a murit in Vietnam ? S-au s-a intors fara picioare ?
Sau traia pe strada ?
Nu te necaji.
Nu stim ce nu stim. Ne vom ocupa cand vom ajunge acolo.
Daca era drogat, Martin ?
Sau daca era obez ?
Obez ?
Am vazut un documentar in care spunea ca majoritatea americanilor sunt imensi.
Daca i s-a intamplat si lui ?
- De ce crezi ca-i obez ? - Din cauza portiilor.
Alo ?
Nu, nu... am halat de baie, Philomena.
Da, sunt doua in fiecare camera.
Si papuci.
Esti obosita de la zbor. Incearca sa te intinzi putin.
Bine. Noapte buna.
- Scumpo, cum sunteti ? - Suntem bine cu totii.
Danny a castigat meciul de rugby si era sa transforme o lovitura.
- Fantastic. - Cum e Philomena ?
Am vazut acum, la prima mana,
ce poate face dieta de-o viata de la Reader Digest,
Daily Mail si romanele de dragoste din mintea unei persoane.
Spune intr-una personalului de la hotel cat de amabil este.
Cred ca gandeste ca sunt voluntari.
A spus azi la patru persoane ca sunt "unul dintr-un milion".
- Care ar fi sansele ? - Haide, e o batranica irlandeza.
- E totul in regula ? - Martin...
Am vrut sa-ti spun ceva mai devreme, dar am uitat.
Si am vrut sa-ti spun la telefon, dar am uitat numarul.
Bine.
Voiam sa-ti spun "multumesc, Martin" pentru ca ma ajuti sa-mi caut fiul.
Stiu ca ai fost concediat. Nu de la News At Ten, de dincolo.
Pierderea lor e castigul meu.
Multumesc.
- Noapte buna, Martin. - Noapte buna, Philomena.
Buna, Caroline. Sunt Martin Sixsmith.
Am vrut sa verific... Inregistrarile cu imigrantii adoptati.
- Stiu ca ai facut-o, imi trimiti linkul ? - Noi nu avem mexicani in Anglia.
Avem indieni in schimb si la toti le place curry.
Martin... Martin !
Au omleta, clatite si vafe umplute cu de toate.
- Si cereale, bacon si carnati. Tot ce vrei. - Stiu. Am vazut.
- E cu mic dejun inclus, nu ? - Da.
E prea devreme pentru mine. Stomacul meu inca nu s-a trezit.
Al meu s-a trezit inaintea mea. Am luat omleta cu sunca si branza elvetiana.
- Sa-ti comand si tie una ? - Nu, nu mi-e foame.
- Ce spui de niste afine ? - Cafea ?
- Nu, multumesc. - Puteti servi ce doriti de acolo.
- Avem un bufet rece si unul cald. - Stiu. Mi-a spus.
- Omleta cu ce doriti. - Stiu exact ce e expus acolo.
- Mai avem si clatite proaspete. - Multumesc, discutam ceva in privat.
Scuzele mele, domnule.
Nu trebuie sa fii nepoliticos. E o persoana tare amabila.
Stiu, probabil una dintr-un un milion. Sau una dintr-o suta de mii.
- Ce vrei sa spui ? - Ai spus-o la 10 insi, asa ca am calculat.
Ar trebui sa fii amabil cand esti sus,
ca nu stii cand te lovesti de ei cand esti jos.
Am crezut ca tu vei intelege asta.
As prefera sa fii nepoliticos cu mine decat cu personalul asta dragut.
Scuze, incerc sa te ajut sa-ti gasesti fiul. De asta suntem aici. Asa ca...
Pot sa am putina liniste ?
- Te-ai nascut in Mexic ? - Sunt din Chihuahua.
Trebuie sa-ti placa nachos. Nepoata mea, Natalie, mi-a luat.
N-am fost in Mexic, dar cred ca e frumos.
Cu exceptia rapirilor.
Dr si dna Hess au sosit pe aeroport
cu 2 noi membri ai familiei, Mary si Michael.
Copiii au fost adoptati din Irlanda.
Nascut in Irlanda in 1952. Venit in SUA in 1955 cu parintii adoptivi.
Prim consilier juridic al presedintelui George Bush senior.
Consilier principal in administratia Reagan in Comitetul National Republican.
Michael a murit pe 15 august 1995.
- Poftim. - Multumesc.
Au ramas fara afine, asa ca am luat zmeura in loc.
Scuze, e perioada de liniste ?
E Anthony al meu.
- E mort, nu-i asa ? - Da, imi pare rau.
Nu !
Imi pare rau.
Imi pare tare rau.
- E mort. - Cine e mort ?
Fiul ei. A murit acum opt ani.
Dumnezeule.
- De ce a murit ? - Nu stiu. N-am aflat.
- Sunt la aeroport. - La aeroport ?
Vrea sa se intoarca acasa sa fie cu fiica ei.
- Dar povestea ? - E moarta.
Viu sau mort, fericit sau trist, oricum e bine.
Intoarce-te. Gaseste povestea.
Daca eu raman si ea se intoarce, nimeni nu-mi va raspunde la intrebari.
- Atunci, tine-o acolo. - Ce ?
Haide, e distrusa. E ca si cum l-a pierdut din nou.
Grozav. Sa scrii asta.
Ai semnat un contract.
- Vorbesti serios ? - Da. Suna-ma cand ai ceva.
Scuze, a fost editorul meu.
Presupun ca acum va trebui sa folositi poza aia mai putin fericita.
Da, asa cred.
Imi amintesc ziua aia la targ.
Tatal lui m-a facut sa rad pretinzand ca era un batran.
Iar eu l-am facut sa rada pretinzand ca sunt o femeie batrana.
Acum sunt.
Nu voi sti niciodata daca Anthony s-a gandit vreodata la mine.
Si nu voi putea sa-mi cer scuze.
Ne imbarcam in aproximativ o ora.
Spune-mi, Martin, avem asa-numitele bilete flexibile ?
Da, asa cred.
Cand poti sa-ti schimbi cursa daca te razgandesti ?
Da, dar...
Sa presupunem ca nu plecam in seara asta.
Pentru ca am stat aici si am asteptat un semn si n-am primit niciunul.
Asa ca am luat singura decizia si vreau sa mai raman putin.
Asta e ceea ce vrei sa faci ?
Da.
Mi-ar placea sa vorbesc cu cineva care l-a cunoscut cu adevarat.
Bine, atunci vom ramane.
Am primit o poza cu Anthony, daca vrei s-o vezi.
- Da, te rog. - Cu presedintele Reagan.
E de la femeia pe care am putea-o intalni maine.
O cheama, Marcia Weller.
- O fosta colega de-a lui Anthony. - Pare tare desteapta.
Vrei ceva de baut ? Coniac, nu-i asa ?
Nu mai este.
Martin.
Omul asta arata exact cu tine.
Eu sunt.
Michael Hess.
- L-am intalnit. - Unde ?
- La Casa Alba. - Dumnezeule.
- Acum 10 ani, cand eram la BBC. - Cum era ?
- Nu-mi amintesc. Era republican... - Trebuie sa-ti amintesti ceva.
Era langa usa cand am plecat. Am dat mana cu el.
- Cum a fost strangerea de mana ? - A fost ferma.
Daca ar fi fost slaba, mi-as fi amintit. Nimeni n-ajunge acolo, daca e slab.
Asadar, dadea mana hotarat. Altceva ?
- Era inteligent. - Mereu l-am imbracat elegant.
Nu-ti amintesti nimic din ce-a spus ?
- Buna. - Buna.
- Sau poate... Salut. - Buna.
A fost politicos.
Era inteligent si avea o strangere de mana ferma.
- A spus... Buna. - Si a spus... Buna.
- A fost politicos. - Martin !
L-am cunoscut pe fiul tau...
Timp de aproape zece ani.
A fost consilier juridic principal in administratiile Reagan si Bush.
Nu s-a descurcat prea rau, nu-i asa, Philomena ?
N-ar fi avut un astfel de job, daca ramanea cu mine.
Cred ca ar fi lucrat la McEverleys.
E o firma de avocati din Castlebar.
- A pomenit de Irlanda, Marcia ? - Nu cred.
Am numarul surorii lui, Mary, care a venit cu el din Irlanda.
- Va pot pune in legatura cu ea. - Grozav. Excelent.
Aici pare foarte fericit.
Cine-i tipul asta ?
E prietenul lui, Pete.
Tu ai fost prietena lui, Marcia ?
Nu.
Nu stiu daca stiai, dar era homosexual.
Il insoteam la intalnirile oficiale
pentru ca homosexualitatea era dezaprobata in Partidul Republican.
Dar era incantator si carismatic.
Spune-mi, are vreun copil ?
Philomena... Marcia ne-a spus ca Anthony era gay.
Am stiut dintotdeauna. M-am gandit ca ar fi fost bisexual.
Multi din infirmierii cu care lucram erau gay, dar unul din ei,
Brendan, mi-a spus ca era bisexual.
Nu cred ca era decis inca, Marcia.
N-a avut niciun copil, imi pare rau.
Pete l-a iubit ?
Da.
Phil, de unde ai stiut ca era gay ?
Era un baietel tare sensibil
si pe masura ce anii treceau ma intrebam daca ar putea fi.
Dar cand am vazut poza cu el in salopeta,
n-am mai avut niciun dubiu.
- Peter, ce crezi ? - Cred ca-i intr-o pasa proasta.
Astazi e morocanos. Nu ca tine.
Ma culc.
De ce ai pastrat secretul asta 50 de ani ?
Ce-am facut a fost un pacat si am vrut sa-l tin ascuns.
Apoi m-am gandit ca, tinandu-l ascuns era, de asemenea, pacat.
Pentru ca minteam pe toata lumea.
Si m-am trezit ca nu stiam care pacat era mai rau,
sa am copilul sau sa mint.
In final, nu m-am putut decide, Martin.
Am vrut sa te rog, Martin, daca e posibil sa nu-mi scrii numele real in poveste.
Poate ai putea sa-mi spui Nancy ? Mi-a placut intotdeauna numele asta.
Pe nepoata mea o cheama Nancy. Nu, poate vor crede ca e ea.
Ce spui de... Anne ?
Anne Boleyn. E frumos daca l-a avut si ea.
Trebuie sa-ti folosesc numele real, Philomena. Asa merg lucrurile.
- Mary ? - Da.
Buna. Sunt Martin.
E Philomena Lee. Mama lui Anthony. Mama lui Michael.
Bine.
Asta-i mama noastra.
Adica, mama noastra adoptiva.
A fost o doamna draguta, Mary ? Pare draguta.
N-am sa te mint. N-am avut cea mai fericita copilarie.
Marge era de treaba, dar tatal nostru, Doc, era foarte dificil.
N-o mai chinuiti !
Asta-i el cu Pete Olsson.
Mike si Pete au fost...
In regula, Mary. Stiu ca Anthony era homosexual.
Si ne-am intalnit cu Marcia, care era paravanul lui.
- Nu-i asa, Martin ? - Da, asa cred.
Trebuie sa fi fost groaznic...
Sa-si pastreze secretul toata viata.
- Presupun ca fiul meu a murit de SIDA. - Da.
N-a fost prea fericit lucrand pentru Reagan, in ultimii ani.
Era suparat.
Republicanii au taiat fondurile cercetarii SIDA
deoarece au pus epidemia pe seama stilului de viata gay.
Pentru ca unii nu folosesc prezervative deoarece reduc senzatia.
Unde e ingropat, Mary ?
Tata a vrut sa-l ingroape in cavoul familiei din St Louis, dar Pete n-a vrut.
A fost o lupta groaznica.
Eu nu m-am dus.
N-am vrut sa ma implic. Ati putea vorbi cu Pete despre asta.
Da, avem numarul lui Pete. Cred ca-i facem o vizita, nu, Philomena ?
Pot sa te intreb ceva, Mary ? As vrea sa stiu un lucru.
A mentionat vreodata Anthony Irlanda sau de unde vine ?
Nu.
N-am vorbit despre asta.
Nu, de ce ati fi facut-o ?
- Vreti zahar sau... - Daca nu te deranjeaza.
- Putin lapte ? - Multumesc pentru ospitalitate.
E ciudat ca a fost in aceeasi camera cu cineva care ii cunostea mama
si n-a intrebat nimic despre ea.
Nu gasesc asta ciudat.
De ce sa intrebe ceva despre cineva pe care nici n-o cunostea ?
As vrea sa ma confesez. Cand ne-am dus vazusem o biserica aici.
De ce simti nevoia sa te confesezi ?
- Sa-mi spun pacatele, desigur. - Ce pacate ?
Biserica Catolica ar trebui sa se confeseze, nu tu.
Iarta-ma parinte ca am pacatuit.
Am incarcerat o multime de tinere impotriva vointei lor.
Le-am folosit ca sclave si le-am vandut copiii la cel mare ofertant.
- Sper ca Dumnezeu nu te asculta. - Nu cred in Dumnezeu.
- Uite, niciun fulger. - Ce incerci sa demonstrezi ?
Nimic. Nu ai nevoie de religie ca sa ai o viata fericita si echilibrata.
Tu esti fericit si echilibrat ?
Sunt jurnalist.
Noi punem intrebari, nu credem ceva doar ca spune cineva ca-i adevarat.
Ce spune Biblia ? Fericiti cei care nu vad si cred.
- Ura pentru credinta oarba si ignoranta. - Si tu ce crezi ?
Sa-i critici pe altii si sa fii ignorant ?
Sa faci poze cand doresti ?
Acum cateva zile am citit un titlu amuzant intr-un ziar
despre cutremurul din Turcia. "Dumnezeu loveste din nou in teroristi".
Nu inteleg de ce Dumnezeu trebuie sa ucida sute de mii de nevinovati.
Ar trebui sa-l intrebi despre asta.
Probabil ca-ti vor spune ca misterioase sunt caile Domnului.
Nu. Cred ca-mi va spune ca esti un idiot nenorocit.
Buna.
Alo ?
- Alo, Sally. - Ce ai pentru mine ?
A fost consilier in administratiile Reagan si Bush.
Glumesti ? E grozav.
In acelasi timp era homosexual nedeclarat si a murit de SIDA.
E perfect pentru sectiunea de weekend.
Si... l-am cunoscut.
- L-ai cunoscut ? - Da.
Asadar, e un punct de vedere personal ?
Unul dintre ele. Dar lumea trebuie sa stie ce s-a intamplat cu el.
- Aici e o mare nedreptate. - Dar calugaritele diabolice ? Ce-i cu ele ?
Sunt acolo, n-au disparut. Sunt chiar si mai si.
E grozav, Martin. Te sun imediat inapoi.
Vorbeste acum, draga, nu-ti fie teama.
Ai credinta, draga mea.
Dumnezeu te va ierta.
Phil ? Ai avut dreptate. Am fost idiot si-mi pare rau.
M-am gandit la ceva, acolo.
Ma duc sa iau un imprumut de la Bradford si Bigley Martin.
N-am credit ipotecar si pot avea o extensie de zece mii de lire.
Prietenul meu Rene a facut asta si si-a construit o sera.
Mie nu-mi trebuie sera, asa ca iti dau tie toti banii si apoi...
Vor acoperi toate costurile... Hotel, zborurile, totul.
Atunci n-ai pierdut niciun ban si nu vei mai publica povestea.
Pentru ca nu vreau s-o publici. Nu vreau s-o mai auda vreodata cineva.
N-ai facut nimic gresit. Ai dreptul sa stii cine a fost fiul tau.
Ai auzit ce a spus Mary. Nu s-a gandit niciodata la mine.
Nu a fost Anthony al meu. A fost Michael al altcuiva.
- Probabil ura sa se gandeasca la mine. - Nu stii asta, Philomena.
- Ar fi trebuit sa nu-l scap din ochi. - Trebuie sa vorbim cu Pete Olsson.
Cu ce va ajut ?
Alo, da. Incerc sa stabilesc o intalnire cu Pete Olsson.
Da, am sunat de cateva ori, dar nu m-a sunat nimeni inapoi.
Simt ca si cum m-as fi lovit de un zid.
Da. Da, da.
Daca mi-ati putea da numarul lui, cred ca n-ar fi o problema.
Da, dar nu inteleg de ce n-ar vrea sa se intalneasca o ora cu Philomena.
Daca nu raspunde...
Philomena ?
Esti bine ?
Imi pare rau, domnule. Nu raspunde.
N-ar fi plecat nicaieri de capul ei.
Poate nu e nimic, dar e batrana si... irlandeza.
Si sunteti rude. Pentru ca nu va pot lasa, daca nu sunteti rude.
Da, e maica-mea.
Portarul !
Phil ? Mama ?
Alo ?
Mama ?
- Aici erai ! - Ce se intampla ?
- Ma intrebam unde esti. - Mama dvs e in regula ?
- Da, multumesc. - Bine, domnule.
A trebuit sa-i spun asta ca sa ma lase sa intru.
N-ar trebui sa ai usa inchisa la balcon daca nu auzi usa de la camera.
Am plans putin, atata tot.
Bine.
Nu vrei sa vii inauntru ?
- Sper ca nu credeai ca voiam sa sar ? - Nu, fireste ca nu.
Ai vorbit cu Pete Olsson ?
Doar la birou. Nu era acolo.
Nu vrea sa ma vada, nu-i asa ?
Pentru unii e dificil sa se confrunte cu trecutul. Nu si pentru tine.
Dar sunt sigur ca o sa se razgandeasca.
Carul asteapta.
L-am luat pe galben.
Martin, trebuie sa-ti spun ceva. Am luat o decizie
si nimic din ceea ce-mi vei spune nu ma va face sa ma razgandesc.
Apreciez tot ce ai facut pentru mine si-ti multumesc pentru ajutor,
mi-au placut hotelurile, mancarea, totul, dar nu merge asa cum vreau.
Asa ca maine iau un avion si ma intorc in Anglia.
Asta e. Aici se termina totul.
Nu incerca sa ma faci sa ma razgandesc spunand lucruri inteligente
doar pentru ca tu ai fost la Oxbridge si eu nu.
Am fost la Oxford.
Oxbridge e ceva obtinut prin impletirea cuvintelor Oxford si Cambridge.
Nu dau doi bani, pentru mine sunt la fel.
Cred ca maine ar trebui sa-l vizitam pe Pete Olsson.
Du-te singur. N-am de gand sa bat atata drum ca sa aud pe cineva
spunand ca Anthony n-a dat doi bani pe mine, ca l-am abandonat si toate astea.
Ce-i asta ? De pe pahar ?
- Ce ? - Acolo. Asta.
O harpa celtica.
Ar trebui sa merg acasa. Sa-mi vad de treburile mele.
Sa-l urmaresc pe David Attenborough la televizor si voi fi fericita cu asta.
Si asta ce e ?
O harpa celtica.
De ce cineva caruia i-ar pasa atat de putin de originea lui
ar purta ceva atat de irlandez ?
Poate canta la harpa. Era gay.
Nu canta la harpa.
Aici este.
Nu-i puteam oferi o viata ca asta.
Uite, Martin. O micuta Mazda rosie.
Pa.
- El e. - Condu cu grija.
E Pete Olsson.
Pe curand.
Ce facem acum ?
- Ii calcam pragul. - Ce-i asta ?
E ceea ce fac jurnalistii rai cand vor sa vorbeasca
cu cineva care nu vrea sa le vorbeasca.
Ar trebui sa nu dureze mult.
- Peter Olsson ? - Da ?
Sunt Martin Sixsmith. Sunt aici cu Philomena Lee.
Mama fostului tau partener, Michael Hess.
Asteapta.
Pot sa-ti pun o singura intrebare ?
Poti sa-ti scoti piciorul din usa mea ?
Haide !
Alo ?
Pleci sau chem politia.
Imi pare rau, n-am prea fost de folos.
Nu-i nimic, macar ai incercat.
Ce faci ?
Asteapta aici.
Pleaca de pe proprietatea mea sau...
Am vrut doar sa vorbim despre fiul meu.
Mi-a fost luat si de atunci il caut intr-una.
Uita-te la el, Martin.
- Asteapta. - Ce ?
Ce este ? Ce s-a intamplat ?
A fost in Irlanda ? A fost la Roscrea ?
Da. Eu l-am dus.
Te cauta pe tine, Philomena.
Pe maica aia am vazut-o in Roscrea.
Sora Hildegard.
Acum e mai in varsta, dar categoric era ea.
Mi-au spus mereu ca nu stiau unde-i Anthony.
Dar...
Noua ne-au spus ca nu te puteau gasi pe tine.
Ne-au spus ca l-ai abandonat de prunc.
L-a cautat. Si-a petrecut toata viata cautandu-l.
Nu mi-am abandonat copilul.
Acum e acolo.
Ce vrei sa spui ?
Am avut o confruntare dura cu tatal lui.
Voia sa-l ingroape in SUA...
Dar a fost acea dorinta de moarte a fiului tau.
A spus ca vrea sa mearga acasa.
E ingropat la Roscrea.
Am parcurs un cerc complet.
Da.
"Sfarsitul explorarilor noastre va fi cand ajungem de unde am plecat
si vom cunoaste locul pentru prima data".
Frumos, Martin. Tu ai compus asta ?
Nu, T.S. Eliot.
Nu conteaza, foarte frumos.
Sa intram ?
N-ai sa-mi faci scene acolo, nu ?
Vreau doar sa pun cateva intrebari.
Si nu vreau nici ceai si nici prajiturele.
- Intra, Philomena. - Multumesc.
Sora Claire a cerut s-o asteptati aici.
Tine minte, Martin, nu e vina lor.
Nu stiau ca Anthony are alt nume.
Una din ele stia.
Martin.
La revedere, sora. Ne vedem la masa, ca de obicei.
Scuzati-ma, ce faceti ? N-aveti voie aici !
A intrat direct.
Comportamentul asta e total nepotrivit !
Sora Hildegarde, nu-ti fac rau. Vreau sa-ti pun o intrebare.
Sunt prieten cu Philomena Lee. Te-am vazut intr-un film cu fiul ei.
Daca stiai ca se cauta, de ce i-ai tinut departe ?
Daca nu pleci imediat, chemam paza !
Nu plec pana nu-mi raspunde la intrebare.
Poftim ? Cred ca manierele tale sunt dezgustatoare.
Dezgustator este sa minti un om pe moarte.
Puteai sa-i oferi niste clipe pretioase alaturi de mama lui inainte sa moara.
Dar ai ales sa n-o faci. Asta-i dezgustator.
Haide, sora Hildegarde, nu trebuie sa asculti asta.
- Nu-i foarte crestin, nu ? - Asteapta !
Sa-ti spun ceva !
Mi-am tinut juramantul de castitate toata viata.
Lepadarea de sine si mortificarea carnii,
asta e ceea ce ne aduce mai aproape de Dumnezeu.
Fetele astea nu pot da vina decat pe ele
si pe propria lor incontinenta carnala.
Sora Hildegarde, te rog.
Te referi la faptul ca au facut sex ?
Ce a fost a fost. Ce te astepti sa fac eu acum ?
Nimic.
Nu e nimic de facut sau de spus.
L-am gasit pe fiul meu, pentru asta am venit aici.
- Martin. - Stai. Sa-ti spun ce sa faci.
Cere-ti scuze, ce spui de asta ? Nu mai incerca sa acoperi lucrurile.
Apoi mergi si curata toate buruienile de la mormintele mamelor si pruncilor morti.
Suferinta lor a fost ispasirea pacatelor lor.
Una din acel mame avea 14 ani !
Martin, destul !
Domnul Isus Hristos va fi Judecatorul meu, nu unul ca tine.
Chiar ? Pentru ca, daca Isus ar fi aici si te-ar ridica din scaunul ala cu rotile...
- Tu nu te vei ridica sa mergi. - Inceteaza ! Imi pare rau.
N-am vrut sa intre si sa faca scenele astea.
De ce-ti ceri scuze lor ? Anthony era pe moarte si nu i-au spus de tine.
Dar mi s-a intamplat mie, nu tie.
De mine depinde ce voi face. E alegerea mea !
N-ai de gand sa faci nimic ?
Nu.
Sora Hildegarde...
Vreau sa stii... ca te iert.
Cum, asa pur si simplu ?
Nu-i asa pur si simplu. E greu. Pentru mine e greu.
Nu vreau sa urasc oamenii.
Nu vreau sa fiu ca tine.
Uita-te la tine.
Sunt suparat.
Trebuie sa fie obositor.
Sora Claire, esti draguta sa ma duci la mormantul fiului meu ?
Ei bine...
Eu nu te puteam ierta.
E in regula, m-am calmat.
Vreau sa cumpar ceva.
Una din cele doua natiuni si multe talente.
Stia ca-l voi gasi aici.
N-am sa public povestea.
E doar intre tine si el.
Ti-am luat ceva.
Martin.
Multumesc.
Stii, m-am decis pana la urma, sa scrii povestea mea.
Oamenii ar trebui sa stie ce s-a intamplat aici.
Ti-am spus ca am terminat de citit cartea aia, "Saua si ghergheful" ?
Ti-ar placea s-o citesti ?
De ce nu mi-o povestesti ?
Era o tesatoare.
Era chiar simpla. Frumoasa, dar simpla.
Imi plac fetele simple.
A spus ca trebuie sa lucreze toata noaptea
ca sa tese o mantie frumoasa din cea mai fina matase
pentru stapan, ca s-o poarte in ziua nuntii lui.
Asa ca, dimineata ii arata mantia si-l intreaba...
Ce spuneti, bunule domn ? Iar el i-a raspuns...
E frumoasa. N-am mai vazut ceva atat de frumos de cand sunt.
Dar ghici ? El nu se uita la mantie, se uita la ea.
Nu m-am asteptat la asta, Martin. Nici intr-un milion de ani.
Martin Sixsmith a publicat in 2009 cartea "Copilul pierdut al lui Philomena Lee".
Mii de copii irlandezi adoptati si mamele lor "de rusine"
inca se mai cauta.
Philomena Lee locuieste in sudul Angliei cu copiii si nepotii ei.
Continua sa viziteze mormantul fiului ei de la Roscrea.
Martin Sixsmith lucreaza acum ca autor si om de media.
A publicat mai multe carti despre istoria Rusiei.
Traducerea si adaptarea FlorinA (c) Titrari. RoTeam
www.titrari.ro
Sincronizarea: sky @ Titrari.ro Team www.titrari.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player