Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
SubRip & Sync: Driv3r
Sunt 8 milioane de locuitori în cele 5 cartiere din New York.
12 milioane în zona care cuprinde şi suburbiile.
Sunt aproape 10 milioane de linii telefonice.
Peste 50 de companii de telefonie.
3 milioane de new-yorkezi folosesc telefonul mobil.
Era un semn al nebuniei să vezi oamenii vorbind singuri.
Acum e un semn al statutului.Iar apelul automat înlocuieşte moneda.
În ciuda folosirii tot mai frecvente a telefoanelor mobile,
vreo 4,5 milioane de rezidenţi şi 2 milioane de vizitatori
încă folosesc telefoanele publice în mod regulat.
Asta e cabina telefonică de la intersecţia străzilor 53 şi 8,
poate ultimul bastion al intimităţii din Manhattan West Side.
E ultima cabină de acest tip, care încă mai funcţionează.
Până la 300 de apeluri pornesc zilnic de aici.
Acest telefon a fost vandalizat de 41 de ori în ultimele 6 luni.
Verizon a programat să dărâme această construcţie
şi să o înlocuiască cu un chioşc, începând de mâine, de la ora 8.
La numai două străzi,
îl veţi cunoaşte pe ultimul ocupant al acestei cabine.
Donny. Donny. Donny, ascultă-mă!
Am spus că ajungi pe coperta unei reviste şi se va realiza.
Trebuie să ai încredere în mine. La ei, "nu" înseamnă "da".
Sună la revista What's Up?!
Da, te-am auzit.
Donny, acum vorbesc cu What's Up?.
Vor să afle de tine, aşa că acum închid.
Este Erica sau Lars. Nu îi deosebesc.
- Vorbeşte cu Stu. - Am spus nu.
M-am făcut că n-aud, aşa că vă mai dau o şansă.
- Nu prezentăm magicieni. - Magicieni?
Donny G e un artist, care arată ca un supermodel.
- The New Guys îi oferă coperta. - New Guys i-a făcut o ofertă?
Şi nu i-am spus clientului meu favorit
că dau acest telefon. El îi vrea pe cei de la New Guys.
Eu vă vreau pe voi şi pot să-l conving,
dar o să ne pierdeţi dacă nu ne daţi nicio veste azi.
Sună la New Guys. Spune-le că What'Up? ne oferă coperta.
Bine. Big Q.
Adam, trei oameni caută pe cineva să le plimbe câinele. Poate încerci.
"Şezi. Nu te teme, Fluffy, strâng rahatul şi te şterg la fund."
- Stu, la telefon. - Ce e cu petrecerea mea?
Tocmai îi spuneam asistentului să-l sune pe clientul meu favorit
şi iată că ai sunat tu. Frumos!
Trebuie să găsim o altă dată pentru petrecerea de lansare.
Sunt două premiere şi o serată de caritate. Tot ce e bun e rezervat.
Dacă schimbăm data...
Du-te dracului, nenorocitule, de la Big Q pentru Big Stu!
- Big Q, fii înţelegător. - Nenorocitule, sunt un gangster!
- Nu trebuie să fiu înţelegător! - Se întrerupe. Alo!
Data viitoare, te omor dacă mai vorbeşti aşa cu mine!
Ai înţeles?
N.Y.P.D. Blue, la ora 11.
Stuey, cel mai muncitor reprezentant PR. Cum îţi merge?
De câte ori să-ţi spun? Sunt agent de publicitate.
- Bilete. - Bilete.
Patru, la Britney Spears, nu?
Tu faci jocurile în show business, Stuey.
Mă cheamă Stu. Ce informaţie ai?
Tocmai au internat-o pe dna Sharp din nou la Bellevue.
- Page Six. Salut-o pe Britney! - Bine.
Distracţie plăcută.
Un moment. Page Six, sunt Lana.
Noroc! Lana, sunt Stu Shepard. Noroc!
- Tu mă suni sau şeful tău? - Eu.
Vreau să facem un schimb de favoruri.
Îţi dau informaţia mea de la poliţie, iar tu îmi salvezi pielea.
Nu acum, Stu. Sunt bolnavă.
Asta o să te facă să te simţi mai bine.
Jeffrey Sharp, renumitul producător, şi-a dus soţia la dezintoxicare.
Drăguţ. Ce vrei în schimbul acestei informaţii?
Să fii amabilă cu mine, în timp ce urc pe scara profesională.
Cu cât maimuţa se urcă mai sus, cu atât mai bine îi vezi fundul.
Fii amabilă, Lana!
Asistentul meu cel tont ţi-a trimis un fax despre clienta mea favorită.
O mare cântăreaţă, ce va deveni o mare actriţă.
- Altă dră "Ţâţe şi Fund"? - Vorbesc la mobil. Fără nume.
Erau informaţii confidenţiale. Nu le-ai tipărit, nu-i aşa?
- L-am găsit. - Sper că nu le-a văzut Richard.
Sper că nu le-a folosit în articol.
E Stu. Se teme că-şi va pierde slujba.
Cei de la el au trimis din greşeală nişte informaţii. Le vrea înapoi.
Spune-i că sunt la tipar. Pune-le la începutul articolului.
Stu, s-au tipărit, îmi pare rău.
- Dumnezeule! Nu se poate. - Îmi pare rău.
Da!
What's Up? publică poza lui Donny G.
- Să-i ia naiba. Pune-i pe jar! - E într-o conferinţă.
S-ar putea să dureze. Poate să te sune el? Bine. La revedere.
- Foarte elegant! - Mulţumesc.
Dacă reţii tot ce te învăţ,
te concentrezi şi îţi schimbi garderoba, poţi da lovitura în PR.
- Încep să-mi dau seama. - Grozav.
- Ce faci, T? - Cum îţi merge?
Mario's!
Nu te grăbi aşa de tare, Stu!
De ce o iei la fugă de câte ori treci pe lângă restaurantul meu?
- Fiindcă sunt ocupat, Mario. - Da?
S-a zis cu băuturile şi mesele gratuite, clar?
Am apărut o dată în Post şi vrei să te hrănesc şase luni? Nu!
Mario, poate organizez la tine cea mai tare petrecere de luna asta.
- Stu. - Nu pot. Clienţii mei m-ar omorî.
- Ce petrecere? - A lui Big Q, cel mai nou star rap.
- Va apărea la posturile locale... - La posturile 9 şi 11.
MTV, BET, VH1.
Dar le-am promis altor clienţi, unora care chiar mă plătesc.
- Nu, îmi eşti dator. - Trebuie să fie pe 18.
Faci un bufet pentru 80 de oameni, compania de discuri aduce băutura,
iar eu aduc vedetele.
Fac tot ce vrei, ai înţeles?
Diversifică meniul şi pune tapet în băile alea.
Ai o singură şansă să cucereşti vedetele.
Mulţumesc. Mulţumesc, Stu!
- A fost genial. - Ascultă!
Sună-l pe Big Q. Spune-i că am găsit cel mai tare restaurant când voia el.
- Sună la What's Up?. - Da.
Acceptăm oferta lor.
Trimite-i o sticlă de Jameson's Lanei, la Page Six.
- Cu mesajul... Notează! - Gata.
Supă de pui irlandeză. Cu drag, Stu.
- Nu strică să fii politicos. - Da.
Bine. De fapt, mai bine o duci chiar tu.
- Ai ocazia să cunoşti personajele. - O duc.
Mulţumesc că mă înveţi.
- Adam, nu ai un costum? - Nu.
Poftim! Cumpără-ţi unul.
- Curând o să încep să te plătesc. - Sper.
- Ai mai multe mesaje. - Am o întâlnire. Stochează-le.
- Bine. - Bine.
- La revedere, Stu! - La revedere, Adam!
- Scuză-mă. - Încerc să dau un telefon.
E a ta. Jumătate ardei, jumătate ciuperci, aluat crocant.
Ai auzit vreodată de o pizză livrată la o cabină telefonică?
Nu cred.
Domnului din cabina de pe Strada 53, între Broadway şi Strada 8.
E o greşeală.
Şi eu ce să fac cu pizza? E plătită.
E un vagabond în colţ.
Dă-i-o lui şi spune-i: "Poţi să refuzi, dar eu tot ţi-o las."
O să creadă că vreau să-l otrăvesc. Mereu se gândesc la asta.
Lasă-mă cu pizza asta nenorocită, ai înţeles?
Nu ai motive să-mi vorbeşti aşa.
Fir-ar să fie!
Scuză-mă! Te rog s-o returnezi.
Dispari!
Ia 5 dolari. Mănânc-o tu. Se pare că ţi-ar prinde bine o masă bună.
Alo?
Pam, poţi să crezi că un nebun a vrut să-mi livreze o pizza?
De ce mă suni din aceeaşi cabină la aceeaşi oră, în fiecare zi?
- Ai terminat, nu-i aşa? - Azi a fost foarte aglomerat.
Ţie cum ţi-a mers?
Îmi merge din ce în ce mai bine.
Cărei celebrităţi i-ai făcut publicitate azi?
- Ţie. - Serios?
Am spus unor ziarişti că Mel Gibson caută actriţe pentru filmul lui.
Şi le-am spus că posibilităţile sunt Cameron Diaz, Julia Roberts
sau clienta mea favorită, adică tu.
Nu cred că ai făcut asta.
Primul pas spre a fi remarcat e să ţi se pronunţe numele.
Tocmai am ieşit dintr-o conferinţă, de la City Hotel.
Mă gândeam că ai putea veni aici.
Vreau să-ţi prezint câţiva oameni şi câteva pahare cu Martini.
- Stu, eu... - Ascultă, Pam! Pam!
E timpul să discutăm despre cariera ta. Vino!
Mă simt groaznic, dar i-am promis partenerului meu de scenă că repetăm.
Jucăm o scenă din Jerry Maguire. Eu joc rolul lui Renée Zellweger.
Minunat! Am amânat o întâlnire ca să te pot vedea,
dar cred că pot să o reprogramez.
- Eşti supărat? - Nicio problemă! Nu sunt supărat.
Poate mâine.
Da. Pe curând!
- Ascultă, Stu... - Ce este?
Te sărut.
Şi eu pe tine.
- Da? - Nu e amuzant?
Auzi un telefon sunând şi, chiar dacă nu e pentru tine,
dacă sună, trebuie să răspunzi, nu?
Poftim?
Sper că îţi dai seama că m-ai jignit.
- Cine naiba e la telefon? - Nici nu te gândi să închizi.
- Ai greşit numărul, amice. - Era o pizză foarte bună.
O să ajungi să-ţi doreşti să o fi acceptat.
Normal, asta face parte din glumă. Chestia cu pizza. A fost amuzant.
Scopul ei era să-ţi dea forţă pentru ceea ce va urma.
- Am de gând să închid. - Nu cred.
- Vei învăţa să mi te supui. - Să mă supun?
- Cine e la telefon? - Un om care adoră să te privească.
Să mă privească?
Da. Îmi place costumul tău de azi. Negru cu vişiniu. Stil italian.
Unde eşti?
Sunt sute de ferestre în jur. De ce nu le verifici?
- Ce fac acum? - Te scarpini în cap.
Acum îţi dai părul pe spate.
Nu e frumos ce faci, Stu.
Mi-ai spus Stu?
- Cine e Stu? Nu ştiu nici un Stu. - Preferi să ţi se spună Stuart?
Am multe cunoştinţe în cartierul ăsta.
Stuart Shepard, West, nr. 1326, Strada 51, etajul trei, în faţă.
- Înnebuneşte pe altcineva, amice! - O ştiu şi pe Pam McFadden.
Nu e în interesul tău să-mi închizi.
Cineva ar putea avea de suferit.
Ce s-a întâmplat, Stu?
Dacă eşti vreun actor ratat pe care nu l-am ajutat
sau vreun asistent concediat, o să te găsesc şi o să te distrug.
N-o să mai lucrezi în veci în oraşul ăsta.
Eu pot transforma oamenii în zei,
iar din tine pot să fac o epavă, dacă nu eşti deja aşa.
M-ai auzit? Te-am supărat? Alo?
Ce crezi că o să fac? Crezi că o să-ţi dau bani?
- Spune-mi ce vrei! - Acum vrei tu să vorbeşti cu mine.
Adam, colegul meu, te-a pus să faci asta?
Nu, a fost ideea mea.
Nu ai decât. Eu închid.
O salut pe soţia ta Kelly din partea ta. Vorbim mai târziu.
Ce naiba...
Numărul de la care s-a sunat nu poate fi apelat...
Nenorocitule!
- Spune-mi ce vrei! - Vreau întreaga ta atenţie.
- Eşti actor? - Da. Unul dintre rataţii jalnici.
- E greu când nu eşti cunoscut. - Ştiu asta prea bine.
Nu trebuie să mă distrugi. Oricum nu-mi găsesc de lucru aici.
Am jucat în afara Broadway-ului, în afara Manhattan-ului temporar.
Acum servesc la mese, spăl WC-uri, fac orice, să-mi plătesc chiria.
Sunt o nulitate ambulantă.
Pot să te ajut. Pot să-ţi obţin audiţii.
Dar tu nu eşti impresar. Eşti specialist în publicitate.
Dar am relaţii. Cunosc impresari. Pot să-ţi obţin o audiţie.
- Serios? - Da.
Aş vrea să suni pe cineva.
Spune pe cine!
Încearcă la numărul pe care l-ai format când ai intrat în cabină.
- Nu ştiu despre ce vorbeşti. - Nu?
În cazul ăsta, ai noroc, fiindcă l-am notat eu.
Văd tastele pe care ai apăsat. Să vedem dacă Pam mai e la lucru.
- Nu. - Atunci, trebuie să sun eu.
- Nu face asta! - E prea târziu. Deja sună.
- O pun pe speaker, ca s-o auzi. - Cred că glumeşti.
Stu, eu nu glumesc niciodată.
- Alo? - Bună, Pam.
- Bună. Cine e la telefon? - Un prieten bun al lui Stu.
- Şi nu are prea mulţi. - Îl ştii pe Stu?
Ştiu că minte.
- Cine e la telefon? - Nu contează asta.
Stu ascultă convorbirea. Aude ce vorbim despre el.
- Stu, e adevărat? Eşti pe fir? - Pam, închide telefonul!
Nu te aude, Stu.
Pam, mă tem că Stu nu a fost foarte cinstit cu tine.
- Ce vrei să spui? - Nu face asta!
- Stu te-a minţit. - Pam, închide!
Oare de ce un om care are mobil
te sună în fiecare zi dintr-o cabină telefonică?
- Mi-a spus că e linişte. - Pam, asta e o prostie.
Face asta fiindcă soţia lui verifică lista cu apeluri.
- Să nu se înregistreze apelurile. - Dumnezeule!
- Mi-a spus că nu e căsătorit. - Ba e căsătorit.
O cheamă Kelly. Nu am văzut-o, dar are o voce foarte frumoasă.
De ce crezi că te invită la City Hotel?
- Camere ieftine pentru gâsculiţe. - Ticălosule!
Îţi spune toate minciunile astea ca să te culci cu el.
- Minte, Pam. Nu-l asculta! - Ştiu asta.
Oi fi eu din Montana, dar ştiu cum sunt bărbaţii.
Nu aveam de gând să mă culc cu el.
Dar, deocamdată, nu am mulţi cunoscuţi aici.
Iar el e drăguţ şi mi-a spus că mă ajută.
- Nu m-ai întrebat dacă am soţie. - Nu a făcut pe nimeni celebru. Pa.
Alo?
M-am întors la tine, Stu.
Trebuie să dau un telefon înainte să-mi ia alta clientul.
- Dispari! - Să dispar? Închide telefonul!
Nu te uita strâmb la mine!
De ce faci asta? Ţi-am făcut eu vreun rău?
- Acum, să o sunăm pe Kelly. - Nu e acasă.
Dar sunt sigur că e la magazinul de pe Columbus.
De unde naiba ştii toate astea?
Formează direct. Apasă "auto unu." Pe butonul ăsta e numărul ei.
- Ce ai vrea să-i spun? - De ce nu încerci adevărul?
- O înşeli. - N-o înşel pe Kelly. Niciodată.
- Atunci, tu cum numeşti asta? - Eşti şi tu bărbat.
Uneori, vrei să încerci şi alte posibilităţi.
E ca atunci când ai o casă frumoasă,
dar tot mai visezi la o vacanţă scurtă.
Într-o cameră frumoasă de hotel, cu privelişte splendidă şi piscină.
E doar o fantezie. Nu pleci niciodată de acasă.
- Înţelegi ce spun? - Kelly e o casă, iar Pam un motel.
- Sigur ele vor aprecia asta. - Du-te dracului!
Nu merit să-mi vorbeşti aşa.
Nu poţi monopoliza cabina. Aici lucrez eu.
Nu e singurul telefon din New York.
E singurul de pe 8th Avenue care funcţionează.
- Du-te în restaurant! Dispari! - Ticălosule, ăsta e telefonul meu.
Fir-ar să fie! M-ai făcut să mă lovesc la mâna cu care lucrez.
Sunt convins că te descurci la fel de bine şi cu cealaltă. Dispari!
Mă întorc, nenorocitule. Dă-te la o parte!
Mi-am făcut griji. Credeam că o să-ţi scoată ochii cu mâna aia.
Oricine ai fi, eşti foarte inteligent.
Ştiu ce efect are stresul. Şi eu fac asta doar ca să nu înnebunesc.
- Mă faci nebun? - Nu, treci printr-o perioadă grea.
Te rog să n-o suni pe soţia mea!
Îţi dau numărul meu de la birou. O să stăm de vorbă.
Cunosc un fotograf convenabil, îţi va face un portofoliu.
Stu, chiar crezi că sunt actor?
Nu sunt actor. Nu mă poţi ajuta cu nimic, Stu. Cu nimic.
Vreau doar să-i spui lui Kelly adevărul despre tine.
Ai de gând s-o suni pe Kelly şi să-i spui de Pam?
- Sau trebuie s-o fac eu? - Nu!
Dumnezeule, nu! O sun eu.
Apelare KELLY
Eşti agitat, Stu?
- Alo? - Ţine-l lângă receptor, să aud.
- Stu? - Da.
- Unde eşti? - Într-o cabină telefonică.
Iubitule, m-a sunat un tip care mi-a spus că mă vei suna tu
dintr-o cabină telefonică, să-mi spui ceva important.
Se dau multe telefoane neserioase în ziua de azi.
- Spune-i că inviţi femei... - Taci!
Ca să bea cu tine, în hoteluri discrete.
Nu vorbeam cu tine, iubito.
Cineva are musafiri.
- Cine e femeia aia? - Ticălosul are mobil!
- O târfă vrea să sune de aici. - Tocmai mi-a spus târfă.
- Sigur nu s-a întâmplat nimic? - Noi suntem dame de companie.
Spune-i că vrei să te culci cu alte femei.
Există o persoană care spune anumite lucruri despre mine.
Lucruri care ar putea fi neadevărate.
Dacă te sună... Pleacă dracului de aici, până nu chem poliţia!
Iubito, vreau să mă culc cu alte femei.
Kelly, orice ţi-ar spune, să nu-l crezi.
- Nu am făcut nimic. - Numai fiindcă Pam avea repetiţie.
Ţine-ţi gura!
Stu, nu ştiu despre ce vorbeşti, dar mă sperii.
Iartă-mă, iubito.
Poţi să vii la magazin, să discutăm între patru ochi?
- Mă simt cam ciudat. - Da. O să încerc. Nu-ţi face griji.
- Haide! - Da!
- Şi eu te iubesc. - "Te iubesc."
Dispăreţi, înainte să aranjez să fiţi deportate în Jersey.
- Eşti un nenorocit! - Iar tu eşti o curvă jegoasă.
- Ce ai de gând să faci? - Mă-ta e curvă, nenorocitule!
Nu i-ai spus soţiei tale adevărul. Nu-i aşa, Stu?
Şi se cunoaşte că ea te iubeşte sincer.
Trebuie să fie plăcut să fii iubit de o femeie frumoasă.
De ce vrei s-o distrugi? Nu ţi-a făcut niciun rău.
Oricine face rău.
Gata! Nebunia asta s-a terminat.
Stu, dacă închizi, te ucid.
Cum o să faci asta, cu un binoclu nenorocit?
Nu am spus că am binoclu.
Am o imagine a ta telescopică, mult mărită.
Ce dispozitiv are o asemenea lunetă?
O puşcă?
Calibru 30, cu încărcător de 700, din fibră de carbon
şi cu o lunetă tactică Hensholdt, ultimul tip.
- Şi e îndreptată spre tine. - Cum îmi stă părul?
De la distanţa asta, orificiul de ieşire va fi cât o mandarină.
Bună poantă! Du-te dracului!
Nu-i aşa că asta te-a făcut să-ţi încleştezi fălcile?
Ador asta.
Şi în filme, când eroul pozitiv
e gata să-l ucidă pe cel negativ, armează.
De ce nu stătea cu ea armată?
Fiindcă sunetul ăsta e înfiorător.
E super, nu-i aşa?
Dacă tragi cu arma aici, se va declanşa o isterie.
Mă auzi? Locul ăsta va fi împânzit de poliţişti.
Aşa crezi tu? Să vedem! Unu. Doi.
Asta nu te va ajuta.
Trei.
Stu, uită-te la ei! Uite câţi oameni ţipă, Stu.
Vine poliţia.
Un lunetist pe acoperiş! Focuri de armă, fugiţi!
Stu, mă mai auzi?
Ridică-te şi comportă-te ca un bărbat.
Vrei să spui că o să mă omori fără să ai un motiv anume?
Nu, am foarte multe motive şi continui să-mi dai şi mai multe.
- Să mă ocup eu de el? - Nu! Fir-ar să fie, nu!
Ar fi atât de simplu!
Poftim!
Ia-i!
Stu, tocmai i-ai dat acelui domn 10 dolari ca să plece.
I-ai salvat viaţa. Ai şi o latură sensibilă.
- Cât vrei ca să mă laşi în pace? - Să vedem cât de sensibil eşti.
Chiar acum ţintesc asupra ta.
Simţi căldura?
Haide, Stu, o simţi.
Concentrează-te!
Uită-te încotro mă îndrept.
Eşti mult mai bun decât ceilalţi.
Ai citit de regizorul porno german împuşcat acum 10 zile
la intersecţia străzilor 38 şi 8?
Se considera un artist şi nu a vrut să recunoască faptul că era pedofil.
Crede-mă, a avut multe ocazii să mărturisească.
Sigur ai citit de directorul împuşcat la intersecţia 47 cu 10.
Dar nu ai citit şi că el şi-a vândut toate acţiunile
chiar înainte să scadă, în timp ce acţionarii mărunţi au pierdut totul.
Dacă ar fi vrut să facă nişte schimbări în bine,
să-şi împartă câştigul, lucrurile ar fi stat altfel.
Spune-mi, te rog, unde ţintesc acum?
- Mai jos de umăr. - Care umăr?
Cel drept.
- Şi eu te iubesc! - Extraordinar, Stu!
Te descurci mult mai bine decât ceilalţi.
Ce îţi aminteşti despre crimele alea, Stu?
Nu ştiu.
Te consideri un tip deştept, Stu. Străduieşte-te!
- Ştiu doar că au fost împuşcaţi. - Bine, îţi dau un indiciu.
Portofelele, ceasurile, totul a rămas asupra lor.
Pentru că nu au fost jafuri. Au fost execuţii.
Nu era obligatoriu să fie aşa.
Ce am făcut ca să merit asta? De ce eu?
Dacă pui întrebarea asta înseamnă că încă nu eşti gata să afli.
- Aici. Fir-ar să fie! - Dumnezeule! Tu, cel din cabină!
- Haide! - Acum ce mai e?
Ştii câte necazuri îmi provoci?
- Uită-te la mine! - Te aud!
Priveşte-mă în ochi! Închide telefonul şi pleacă!
- Nu face asta! - Am nişte probleme.
Eu sunt problema ta. Ştii de ce?
Fetele mele mă bat la cap: "Leon, nu ne lasă la telefon."
"Leon, ne-a spus să dispărem."
"O să te înnebunim, dacă nu-l faci să iasă din cabină."
- Eu am afaceri de rezolvat. - Te cred, dar nu pot să închid.
Nu mă înţelegi. Am aici sindicatul portjartierelor.
Mă calcă pe nervi.
Trebuie să suport mizeriile lor, dar nu şi pe ale tale.
Îţi spun o dată, frumos. Închide telefonul! Pleacă!
- A spus-o frumos. - Are şi mobil!
- Nici nu are nevoie de telefon! - Nu pot să închid!
Gura! Auzi porcăriile astea? Parcă zgârie cu unghiile pe tablă.
Şi nu se vor opri până nu le fac pe plac.
- Începe să mă doară capul, amice. - Bine. Te plătesc ca să pleci.
Nu vreau banii tăi. Vreau să închizi telefonul şi să ieşi.
- 120 de dolari. Sunt ai tăi. - Oricine are un preţ, nu-i aşa?
Dai 120, ca să închiriezi cabina în care se uşurează vagabonzii?
- Da, sunt băiat bun. - Are o problemă.
Uite în ce hal transpiră!
- E dus rău. - Probabil că e ceva contagios.
- Aoleu! - Are SIDA.
- Pentru cât timp închiriezi cabina? - Nelimitat.
- Nelimitat? - Da.
Arăt a tâmpit? Să-ţi spun ceva!
- Pentru 500 $ termenul e nelimitat. - Stai puţin!
De ce te înfruntă? Te-a apucat frica?
- N-am spus să-ţi ţii gura? - Vorbeşte şi cu el aşa!
Dumnezeule! Te distrează asta?
- Ai nevoie de ajutor? - Mă descurc.
- Haide! - Pot să te ajut, Stu.
Nu aveam de gând să te omor, dar m-ai făcut să mă răzgândesc.
În locul tău, eu aş pleca. O să te bată.
- O să te bată. - Ieşi afară!
Poţi să ieşi de aici? Vrei să pleci?
- Pare foarte supărat. - Uite ce este...
- Închide! - Scapă de el!
- Închide telefonul! - Putem să ne înţelegem!
- Scapă de el! - Închide telefonul!
Am un ceas de mână. E Solaris, face 2000 $.
Da? Eu am un Rolex de aur, nenorocitule.
Ai cinci secunde să închizi telefonul. Cinci.
- Cere-mi-o. - Patru.
Eu îl pot opri.
Trei.
- Spune doar un cuvânt, Stu. - Doi. Unu.
Nu. Nu o face!
Fir-ar să fie!
O să consider că ai închis.
Eu îl pot opri. Spune doar un cuvânt. Mă auzi?
- Da. - Poftim?
Da!
- A cui e strada asta? - Aşa e, iubitule.
Dumnezeule!
Sângerezi? Cred că te-ai tăiat...
- Ce s-a întâmplat? - Te-ai tăiat.
- Ce s-a întâmplat? - Iubitule? Leon!
- A fost împuşcat! - Dumnezeule!
- Ticălosule! - E împuşcat!
Leon!
Să cheme cineva o ambulanţă!
- Sunaţi la 411! - 911, tâmpito!
Nu mai respiră. Chemaţi dricul!
- Ţine-ţi gura! - L-ai împuşcat.
- De ce naiba l-ai împuşcat? - Ai spus "da."
Adică "Da, te aud", nu am spus "Da, ucide-l!"
Ar trebui să fii mai atent la ceea ce spui.
Dumnezeule!
- De ce, nenorocitule?! - Nu am tras eu!
- Unde e arma? Vezi vreo armă? - Du-te dracului!
L-ai împuşcat, ticălosule! Te-am văzut! Are pistol!
Feriţi-vă! Ticălosul are pistol!
Ce pistol? Nu am aşa ceva! E un telefon!
Mi-ai împuşcat iubitul! O s-o încurci rău!
Mi-ai împuşcat iubitul! Nenorocitule!
Vino aici, nenorocitule!
Fugi, nenorocitule!
Vine poliţia şi sper să te ardă pentru asta!
Nu plec nicăieri, nu-i aşa?
Dacă te-ai fi descurcat cu el, n-ar fi fost necesar să fac asta.
I-am dat bani. I-am dat ceasul.
Dar nu şi respectul tău, iar el asta dorea de fapt.
Ai fost nepoliticos, ca şi cu omul ăla amabil, care ţi-a adus pizza.
Eşti vinovat de cruzime faţă de ceilalţi oameni.
Nu sunt vinovat de nimic.
Asumă-ţi responsabilitatea pentru ce ai făcut, Stu. Fii bărbat!
Îmi place. Tu îl împuşti, iar eu sunt responsabil?
De aici, aşa se pare.
Nu ştiu ce ţi-am făcut, dar, orice ar fi, mă bucur.
Aş fi vrut să-ţi fac şi mai mult. Aş fi vrut să fi murit!
- În sfârşit, eşti sincer. - Spune-mi cine eşti!
Nu sunt un om pe care l-ai remarca. Nu umblu prin cercurile tale.
- Şi cu ce te ocupi? - Privesc.
- Priveşti? - Ce altceva mai poţi face,
când te loveşte viaţa şi te retragi într-o cămăruţă?
Priveşti pe fereastră.
Vezi oamenii intrând şi ieşind din cabina asta. Aceiaşi, în fiecare zi.
Le inventezi nume. Îţi imaginezi povestea vieţii lor.
Apoi te saturi să-ţi imaginezi şi-l urmăreşti pe unul dintre ei.
Şi îi auzi toate minciunile.
Atunci, hotărăşti că păcatele lui trebuie pedepsite.
Un tip care ţipă la telefon, foarte orgolios, nu mă va remarca pe mine.
Dar eu i-am remarcat pe regizorul porno german, pe directorul corupt.
Şi te-am remarcat şi pe tine, Stu.
- Sunt flatat. - Centrala, 553. Ce urgenţă aveţi?
Vreţi să răspundeţi?
Ce e atât de interesant la un tip dintr-o cabină, de pe 53 cu 8?
Spectacolul Stu. E mai bun ca la TV.
Cum de am avut norocul să fiu ales de un criminal?!
E "meritul" tău. Kelly acasă, Pam de rezervă.
Am văzut-o pe Pam. Am urmărit-o la restaurant. Foarte drăguţă.
Viaţa ţi-a oferit mai mult decât meriţi, Stu.
Dar se pare că nu apreciezi asta.
Ascultă, aparenţele pot fi înşelătoare.
Poate că par sigur pe mine, dar, de fapt, strig după ajutor!
Ajutor! Înţelegi?
Eu încerc să te ajut, Stu, dar tu nu vrei să faci nimic.
- Fir-ar să fie! - Ce s-a întâmplat, Stu?
- M-ai împuşcat! - E timpul să înveţi, Stu.
- Înşelătoria trebuie pedepsită. - Care înşelătorie?
"Aveţi nevoie urgent de ajutorul poliţiei sau de ajutor medical?"
La naiba. Ai pus microfoane în cabina telefonică.
Aşa ai aflat. Aşa ai aflat de Pam.
- Ai ales greşit pe cine să minţi. - Nu te-am ales eu pe tine.
Probabil că m-a atras costumul tău ţipător.
Mă omori din cauza hainelor mele? De-asta l-ai ucis pe Leon?
Nu l-am ucis din cauza hainelor.
Şi pe ceilalţi doi? Se îmbrăcau prea frumos?
Cred că te simţi foarte important când ieşi pe uşă.
Bine. Vine poliţia.
Ce o să faci? O să fugi?
Nu, eu nu sunt laş, ca alţii.
- Poţi scăpa dacă fugi acum. - Vei da vina pe mine pentru Leon.
Nu, o să mărturisesc că l-am ucis eu, cu telefonul.
Te îndemn să te gândeşti la un lucru, Stu.
Uită-te la pieptul tău. Ai văzut cât de bine pot să nimeresc.
Dacă mă omori acum, te descoperă.
Nu şi dacă am amortizor. Le-ar trebui o zi
ca să-şi dea seama că nu te-a ucis unul de-al lor.
Poţi fi împuşcat şi numai fiindcă îţi scoţi portofelul.
Aruncă arma şi ieşi cu mâinile sus!
- Ignoră-l! - Şi dacă încep să tragă?
Nu o vor face. Uită-te în jur, Stu!
Îi vezi pe turiştii cu camere video?
Speră ca poliţişţii să te împuşte, ca să vândă caseta
la Cea Mai Sângeroasă Interventie a Poliţiei.
Datorită lor, poliţia se va purta foarte bine.
Atâta timp cât nu eşti ostil, ar trebui să fii în siguranţă.
Asta numeşti tu siguranţă?
O secţie întreagă de poliţie stă cu armele îndreptate spre mine.
Ridică ambele mâini şi, mergând foarte încet, ieşi din cabină!
Dacă vedem vreo armă, răspundem în consecinţă.
N-o veţi face, fiindcă nu am nicio armă!
Lasă telefonul şi ridică mâinile!
Nu pot. E o convorbire importantă.
Verifică informaţia asta!
Tipul din cabină l-a împuşcat pe tipul de acolo
şi a rămas să dea un telefon.
Da, asta spun prostituatele.
Bine, dă-mi portavocea.
- Domnule! Îţi ordon să cooperezi. - Sunt ocupat. Veniţi mai târziu.
- Foarte bine, Stu. - Ieşi din cabină!
Mâinile sus! E un ordin.
Eu dau ordine aici, Stu, nu-i aşa?
Ăsta vrea să-l omorâm noi, dle căpitan.
Se sinucide folosind poliţia? N-o să fie aşa.
Luaţi repede cadavrul ăla.
Să ia cineva cadavrul! Anunţaţi ambulanţa.
Zilnic mor mii de oameni, dar, dacă apare un cadavru
în mijlocul unei străzi aglomerate, toată lumea înnebuneşte.
Uită-te la ei! Le simţi frica.
- Zece poliţişti. - Asta îmi aminteşte de Nam.
- Vietnam? - Da, Vietnam.
Eu eram prea mic, dar am văzut fotografii.
Fotografiile nu arată nimic, Stu. Nu-ţi poţi imagina frica, duhoarea.
Cadavrele arse cu napalm, copiii care îţi puneau grenade în cizme.
- Apoi, eşti condamnat că ai luptat. - Când m-am întors, am fost scuipat.
Da, ţara asta îţi datorează scuze.
Îmi dau seama că erai un puşti şi te-ai întors din război,
obişnuit să ucizi, incapabil să munceşti, izolat.
Cred că această poveste ar putea fi emoţionantă
şi că oricine ar înţelege.
Iar poliţiştii sunt de partea veteranilor.
Eşti demn de milă, Stu. De ce nu te trezeşti?
Cadavre arse cu napalm? Aş avea 50 de ani, dacă aş fi fost acolo!
Nu mă mai înnebuni, te rog!
Mă duc să vorbesc cu el.
Nu-l aşteptăm pe negociator?
Pot trece şi 20 de minute. Nu vreau să risc.
Mă ocup eu.
Domnule! Îmi scot arma.
Pun arma pe maşină.
- Căpitanul se apropie. - Nu sunt înarmat.
- Nici eu. - Mă numesc Ramey.
- Căpitanul Ed Ramey. - Bine.
- Pe tine cum te cheamă? - Nu vreau să fim prieteni.
Nu ştiu. S-ar părea că acum ai nevoie de un prieten.
- Spune-i că ai deja un prieten. - Am deja un prieten.
El e la telefon?
Vreau doar să aud varianta ta. Asta e tot.
Nu am nicio variantă şi nu am împuşcat pe nimeni.
Vezi vreo armă aici? Uită-te!
E în buzunarul din spate! Îl văd!
Domnule, ai o armă în buzunar?
Nu. Am mobilul şi nişte ţigări. Nu am nicio armă!
Atunci, de ce suni dintr-o cabină telefonică?
- Vrei să-l vezi? Poftim! - Hei!
Nu-l scoate! Nu trageţi!
Nu trebuie să-l văd. Ştiu ce ai acolo.
Am destui martori care te-au văzut folosindu-l.
Nu m-au văzut, fiindcă nu s-a întâmplat!
- Fă-i să tacă! - E mort, dar nu l-ai împuşcat?
- Atunci, cine l-a împuşcat? - Nu trebuie să-i spui, Stu.
- Nu ştiu. - Tu ai fost cel mai aproape de el.
- Trebuie să fi văzut. Ajută-mă! - Nu.
- Tipul ăsta mă calcă pe nervi. - Nu te amesteca!
Cu cine tot vorbeşti la telefon?
- Cu nimeni. - Prietenul, mama, iubita?
- Cu cine? - Ai grijă, Stuart!
Cu psihiatrul meu.
- Excelent! Trebuia să mă gândesc. - Înţeleg. Cum îl cheamă?
Ne-ar fi de mare ajutor dacă am şti.
Mi-a spus să nu-ţi spun. E secret profesional.
Foarte bine, Stuart. Vezi? Acum te distrezi.
- Cum spui tu. - Îţi respect dreptul la intimitate.
Şi eu am făcut psihoterapie. M-au trimis cei de la secţie.
Ştiu că nu e bine ca un poliţist să spună asta, dar stresul
mi-a creat probleme. Mi-am distrus căsnicia din cauza asta.
Spune-i să nu se mai apropie.
Nu te mai apropia! Opreşte-te. Întoarce-te câţiva paşi!
- Întoarce-te unde erai! - Bine. Nicio problemă.
- Aşa e bine. - Ai probleme cu relaţiile apropiate.
Şi eu am. Vreau să ştiu un singur lucru: ce s-a întâmplat?
- Zi-i să-ţi citească drepturile. - Vreau să-mi citeşti drepturile.
Şi nu mai pune întrebări!
Ai dreptul să nu vorbeşti. Ai dreptul la un avocat.
Dacă nu ţi-l permiţi, vei primi unul din oficiu.
Ai înţeles? Poţi să-mi spui măcar prenumele tău?
- Doar prenumele. - Nu i-l spune!
E dreptul meu să nu am un prenume.
- Nu ai nici armă, nici nume. - Exact.
- Se pare că nu ai mai nimic. - Cere un avocat!
Şi cheamă-mi avocatul! Ai înţeles?
Vreau să-mi aduceţi un avocat, ca să-mi negociez predarea.
- Genial, Stu! - Înţeleg asta.
Dar va fi dificil să aducem un avocat aici, să-i riscăm viaţa.
- După ce îmi dai arma... - Cum aş putea?
Nu mă lăsaţi să bag mâna în buzunar.
O scoatem noi. Nu trebuie decât
să ieşi cu mâinile sus. Nu ţi se va întâmpla nimic.
- Nu va merge. - Stu!
- Ce este? - Întreabă-l ceva!
Întreabă-l dacă soţia lui s-a săturat să se culce cu el.
- Pe dracu'! Nu pot să fac asta. - Sigur că poţi, Stu.
Întreabă-l dacă n-a putut s-o satisfacă.
- Vrei să ieşi din cabină? - Nu pot. Nu.
- Nu ieşi din cabină? - Întreabă-l!
- Aşadar, refuzi? - Întreabă-l!
- Viaţa voastră depinde de asta. - Domnule!
Dle căpitan, nu ţi-ai mai putut satisface soţia?
- Poftim? - Întreabă-l dacă se masturbează.
- Se masturbează când e singur? - Pentru Dumnezeu!
Spune-i!
Spune-i, altfel îl împuşc!
- Acum te masturbezi? - Hei!
O să văd dacă găsesc un avocat, bine?
- Da. - Stai liniştit!
- Stu, cred că l-ai rănit. - Vreau să ştiu cine e la telefon.
Vreau un tehnician. Trebuie să vorbesc cu cineva despre convorbire.
Oare am mers prea departe, Stuart? Ar trebui să ne predăm?
Poate că vreau pe cineva care să-mi negocieze predarea.
- Sunt sigur că putem rezolva. - Nu vorbesc în faţa oricui.
Poţi aduce ştirile naţionale? Doar ai relaţii, nu-i aşa?
- Sigur. - Poţi să-l aduci pe Larry King?
De ce dracu' ar veni Larry King aici?
Fiindcă sunteţi prieteni. Pe cine altcineva ai putea aduce?
Poţi să-l aduci pe Tom Brokaw? Pe Dan Rather? Pe Diane Sawyer?
- Nu ştiu. Sunt ocupaţi. - Ocupaţi...
Dar pe Mike Wallace? Ted Koppel? Peter Jennings? Katie Couric?
Pe Al Roker? Pe altcineva? Nu! Pe nimeni.
Recunoaşte, Stu, eşti insignifiant. Şi ai o problemă de credibilitate.
Nu-ţi face tu griji pentru credibilitatea mea! Ai înţeles?
A ta cum este?
Vin prietenii tăi de la canalele 2 şi 5. Ştirile locale, Stuart.
N-ai putea face asta pentru clienţi nici dacă ar fi viaţa ta în joc.
Pe când eu te-am făcut celebru.
Scoate capul, ca să te poată filma mai bine!
- Au venit să-mi filmeze moartea. - Ce nerecunoscător eşti!
Camerele astea îi vor face pe poliţişti foarte atenţi.
- Haide, zâmbeşte-le! - Poţi intercepta convorbirea?
- Nu ar trebui să fie o problemă. - Dar...
Avem nevoie de mandat, dacă vorbeşte cu psihiatrul lui.
Lăsaţi asta. Nu vreau să risc totul pentru un viciu de procedură.
Dar depistarea numărului nu e ilegală, nu?
- Numai să nu ascultăm convorbirea. - Bine, asta vreau să faceţi.
Vreau să aflaţi cine şi unde e interlocutorul.
Putem afla asta?
Vreau să afle cineva ce se întâmplă.
Uită-te vizavi şi vei vedea ce urmăresc toţi new-yorkezii.
Eşti vedetă, Stuart. Eşti în centrul atenţiei.
O să apară pe canalele naţionale: ABC, CBS, CNN, UPN...
O să fii pe toate canalele, Stu.
Vor uita de mine într-o săptămână.
Nimeni nu-şi aminteşte numele victimelor.
Criminalii ajung pe coperta revistei Time. Nu-i aşa?
Ai deveni celebru. Ted Bundy, John Wayne Gacy,
nenorocitul de Jeffrey Dahmer. Spune numele unei victime! Nu poţi.
Oricum, eu nu merit să fiu în centrul atenţiei.
- Ar trebui să vorbească de tine. - Celebritatea asta m-ar jena.
- Ştiu exact cum aş face asta. - Cât de mult te inspiră teroarea!
Ar fi o nebunie în toată presă. Te-ar intervieva Barbara Walters,
Larry King, dacă îl mai vrei.
Asta se bazează pe faptul că m-aş preda fără să te ucid.
Te putem face să stârneşti simpatie, să colaborezi pentru o carte.
Va fi filmul săptămânii. America ar fi de partea ta.
L-ai ucis pe Leon fiindcă voia să mă ucidă pe mine.
L-ai ucis pe Leon ca să mă aperi. Ai înţeles?
Într-un oraş în care nimănui nu-i pasă de alţii, tu ai luat poziţie.
Sunt cel mai bun martor al tău.
Vrei să am încredere în tine că mă vei scăpa?
Da. Vreau să ai încredere în mine. Ai încredere!
Stu, probabil mă consideri nebun.
- Fir-ar să fie! Vine Braman. - Mă ocup eu de el.
Trebuia să mă aştepţi pe mine să iau legătura cu suspectul.
Am stabilit legătura cu el. Te anunţ dacă am nevoie de ajutor.
Vrei să captezi atenţia presei?
Sau vrei să laşi treaba asta pentru un profesionist?
Până când vine un profesionist, mă ocup eu.
Eşti amuzant! Dacă mai moare cineva, tu vei fi responsabil.
Ai înţeles?
Uitaţi cum vreau să facem. Aici este City Hotel.
Vreau trei oameni în hol. Şi cinci lunetişti aici.
Vezi dacă poţi să trimiţi doi şi la metrou.
Ce dracu'?
- N-ai de gând să răspunzi? - Nu pot să scot telefonul.
- Poliţiştii vor crede că e o armă. - Pariez că e Kelly.
Probabil că a aflat ce ai făcut. E foarte îngrijorată.
Oricum, nu am cum s-o liniştesc, nu-i aşa?
Ai putea s-o rogi să te ierte, Stuart.
Ai putea să-ţi mărturiseşti păcatele şi să-ţi ceri iertare.
Ai ajuns în situaţia asta fiindcă nu spui adevărul.
Am ajuns în situaţia asta fiindcă tu ai armă!
Nu. Stuart, astea sunt păcatele. Eschivarea şi minciuna.
Ţi se dă o şansă să îndrepţi lucrurile. Vorbeşte cu ea!
- Nu pot. Te rog! - Îţi cer să răspunzi la telefon!
- Scuzaţi-mă! - Nu puteţi merge mai departe!
Răspunde!
- Nu pot. Te rog! - Nu mă obligă să-ţi fac rău!
- Vorbeşte cu soţia ta! - Nu mă sună ea.
- De unde ştii? - Tu suni, nenorocitule!
La naiba, m-ai prins! Continui să mă impresionezi.
Ai putea să mă împuşti, dar vrei s-o facă ei!
- Da, e o posibilitate. - Da.
- Dle căpitan! - Da?
Femeia ăsta zice că e soţia lui. Astea sunt actele ei.
- Nu puteam să cred când am văzut. - Cu cine credeţi că vorbeşte?
Nu ştiu. Am vorbit cu el mai devreme.
- I-am spus că m-a sunat un bărbat. - Un bărbat?
L-a supărat faptul că aţi vorbit cu alt bărbat?
Da, părea puţin supărat, dar nu în sensul la care vă gândiţi.
- Nici nu-l cunoşteam pe omul ăla. - Care e numele psihiatrului lui?
- Nu are psihiatru. - Din câte ştiţi dv.
Suntem împreună de 3 ani, căsătoriţi de un an. Aş şti dacă ar avea unul.
Ar fi fost bine să aibă. Eu am avut unul, după divorţ.
Asta m-a oprit să iau arma şi să fac ceva ce aş fi regretat.
- Stu nu a ucis pe nimeni. - Doamnă, în condiţiile de faţă,
trebuie să vă întrebaţi dacă soţul dv. este aşa cum credeaţi.
Deoarece, după spusele martorilor de acolo, are o armă
pe care a folosit-o şi pe care ne rugăm să n-o mai folosească.
Dle căpitan!
Dacă vă amintiţi vreun conflict pe care l-a avut de curând, spuneţi-mi.
Eliberăm City Hotel. Pot să trimit o echipă la câţiva metri de cabină.
De asemenea, avem lunetişti pe acoperişuri.
- Anunţă-mă când sunteţi pregătiţi! - Categoric.
Cum e cu convorbirea?
Încă mai lucrăm. Trebuie să mai rezistaţi puţin.
- Nicio problemă. - Bine.
Dnă Shepard!
- Îi place Stuart sau Stu? - Stu. Spuneţi-i Stu!
Stu. Bine.
Veniţi cu mine, vă rog.
Stu.
Soţia ta e cu mine.
Aşa ţi-ai dat seama că nu suna ea. M-ai minţit.
- Stu! - Nu e soţia mea.
Eşti teafăr?
- Poţi să vorbeşti cu mine? - Da. Vorbeşte cu ea, Stu.
Nu e soţia mea!
E o actriţă ratată pe care n-am putut s-o ajut. Mă hărţuieşte!
Nu ai inventat? Eşti soţia lui, nu-i aşa?
Da, uitaţi o fotografie cu noi doi.
Nu ştiu despre ce vorbeşte.
Stu! Ascult-o pe soţia ta!
- Vrea să te ajute. - Nu e soţia mea!
Stu, nimeni nu vrea să-ţi facă vreun rău.
- Vrem doar să ştim ce s-a petrecut. - Foarte bine.
Du-te acasă, nebuno! Mă auzi? Du-te acasă!
Te rog să nu agravezi situaţia! Ieşi din cabină.
Fă ceea ce îţi spun ei!
Soţia ta e o actriţă care te hărţuieşte, iar tu n-o cunoşti.
- E interesant. - Ia-o de aici!
- Destul. Nu vreau să-l agit. - Ai înnebunit?
- Ia-o pe femeia aia de aici! - Nu. Nu ştiu ce se întâmplă.
Sângerează. Ne înţelegem bine. De dimineaţă, totul era bine.
Să rămâneţi aici!
- Bine. - Cred că a ajutat la ceva.
- Ai numărul avocatului? - Nu, noi n-avem avocat.
A cerut să vină avocatul lui, ca să-şi negocieze predarea.
- N-am avut nevoie de avocat înainte. - Acum aveţi nevoie de unul bun.
M-aţi ajuta dacă aţi rămâne în apropiere.
O să-l scap pe soţul dv. cu viaţă.
- Nu te las să distrugi operaţiunea! - Luaţi-o pe dna Shepard de aici.
Aduceţi-i o cafea.
O să-l pierzi pe tipul ăsta. Vrei să-ţi răscumperi nişte păcate.
- De ce te duci la psihiatru? - Dispari din faţa mea!
- Nu mă atinge! - Nu renunţ!
Vă simţiţi bine?
Da.
Ai crede că nu şi-a dat seama că era urmărită.
- Poftim? - Dar toate femeile frumoase ştiu.
- Vorbeşti despre Kelly? - Falsă indiferenţă, aerul superior.
O fac doar ca să atragă. Vor să fie privite.
De ce se machiază, se coafează şi se îmbracă atât de frumos?
Nu pentru soţul ei, pe care îl vede atât de rar.
Nu. Vrea să fie remarcată de alţii. Eu observ.
Ce faci? Las-o în pace!
Îi ofer ceea ce îşi doreşte.
Pariez că n-ai privit-o niciodată pe Kelly cum o privesc eu acum.
- Să nu îndrăzneşti să-i faci rău! - Să nu îndrăznesc?
Nu sunt eu cel care i-a făcut rău, Stuart.
Dar ele nu ştiu ce le facem noi în gând. Nu-i aşa?
- Pervers nenorocit! - Violul perfect.
- Las-o în pace pe ea! - De câte ori
ai făcut sex cu Pam în camera aia de hotel, în gând?
Ce ar pierde Kelly dacă ar muri?
Nu mai spun niciun cuvânt. Nu mai vorbesc cu tine.
Alegerile tale au pus şi alţi oameni în pericol.
Când o să înţelegi asta?
E amuzant! Stuart, uită-te mai sus, pe stradă.
Geniile astea încă mai încearcă să intercepteze convorbirea.
Numai că am instalat un dispozitiv de codificare la ambele capete.
N-au nicio şansă să ne intercepteze,
iar acum vor încerca un instrument sofisticat. E de-a dreptul trist.
Sper că nu ţi-ai pus speranţele în cretinii ăia.
Adevărul e că vorbesc de la un aparat mobil, cu număr ascuns.
Le va lua jumătate de oră să afle că am sunat prin Philadelphia.
Iar jocul nostru se va termina înainte ca ei să obţină tonul.
Nu putem intercepta convorbirea sau localiza numărul.
Ştiam eu că e ceva ciudat la mijloc. Mai încercaţi!
Stu! Stuart, te porţi ca un copil.
Mă tratezi în continuare cu tăcere?
Alo? Stuart, nu face asta, te rog! Haide!
Şi mama mea făcea asta. Era metoda ei.
Stuart, te rog să nu faci asta!
Stuart, îmi readuci în memorie copilăria mea nefericită.
Stuart, vorbeşte cu mine, te rog! Nu suport! Stu, te rog...
Glumesc. Am avut o copilărie foarte fericită.
Uite-o iar pe iubita ta! Nu aveam de gând s-o ucid,
dar planurile se mai schimbă.
Spune-mi ce dracu' vrei de la mine.
Alo? În sfârşit! Credeam că iar vorbesc singur.
Fac orice doreşti. Numai să-mi spui.
Spune-i lui Kelly de adevăratul Stu şi de micul tău "motel".
- După aceea, ne laşi în pace? - De ce nu?
- Kelly! - E un început.
- Iubito! - Ţineţi-o!
- Hei! - Vorbeşte-mi!
- Prinde-o! Ţine-o acolo! - Da?
Te ascult.
Kelly, i-am telefonat unei femei.
- În fiecare zi. - În fiecare zi.
Eram atras de o altă femeie. Am sunat-o şi...
- Am vrut să i-o trag. - Am vrut să mă culc cu ea.
Nu. Am vrut să i-o trag.
- Spune-o! - Şi am vrut să i-o trag.
- Îmi pare rău. - Nu mă interesează ce ai făcut.
Te rog, ieşi din cabină!
Asta e tot ce am făcut. Îmi pare rău.
Am făcut ce mi-ai cerut. Gata. M-am săturat de jocul ăsta.
Eu, nu.
- Ai spus că ne laşi în pace. - M-am răzgândit.
Ticălosule! Nu poţi să-mi faci aşa ceva!
Ţi-am suportat toate mizeriile. Am făcut tot ce mi-ai cerut.
M-ai minţit. Eu am terminat.
Mi-a ajuns. Poţi să te duci dracului! Pe curând.
- A închis. - Poate că au interceptat deja.
ESU?
- Mă predau! - Iese!
- Capul sus! - Vreau să arunci arma!
Aruncă arma din cabină! Rămâi unde eşti!
- Mai întâi, arma! - Vă rog, nu-l răniţi!
- Nu am nicio armă! - Rămâi pe loc!
Vreau să te întorci şi să-ţi încrucişezi degetele la ceafă.
- Te rog, dă-le arma! - Kelly, nu!
Du-te înapoi! Kelly!
- Stai! - Du-te înapoi!
- Bine!
Trebuie să răspund.
Stai! Nu mişca!
Nu trageţi!
Nu trageţi.
- Staţi. - Te rog.
- Haide! Răspunde! - Ce dracu' faci?
Iese!
Răspunde la telefon!
- Laşule. - Bună, Stu.
Te-au apucat pandaliile şi ai spus nişte lucruri la mânie
pe care sunt dispus să le uit.
Duceţi-o înapoi, în maşină! Vreau s-o duceţi în maşină.
Dacă nu a tras el, atunci, cine dracu' a tras?
Ce naiba e cu telefoanele astea?
- Putem s-o luăm de la capăt? - M-ai minţit.
Nu ştii cât de dureroasă e trădarea până când nu eşti trădat.
E un lunetist într-una din clădiri. Vorbeşte cu cei de la ESU.
Vreau să pui pe unul dintre ei acolo, să verifice
fiecare fereastră, până când găsesc criminalul.
Vreau să faceţi asta repede şi în linişte. Aţi înţeles?
Unde e sergentul de la ESU?
Ai spus că mă laşi în pace.
- Ai spus că ne laşi în pace. - Calmează-te.
Nimeni nu reuşeşte de prima dată.
Te-ai descurcat mai bine ca alţii. Vei avea o şansă să scapi.
- Dar încă nu am terminat. - Eu am terminat.
- N-am nicio reţinere. - În afară de frică de moarte?
Dacă ies, poţi trage o singură dată. O să ţopăi.
- Crezi că mă poţi nimeri? - Ar trebui să mă antrenez.
După primul foc, te vor căuta. La al doilea, te dai de gol.
Hai, Stuart! Închide!
Lasă-te pe mâna prietenilor cu veste antiglonţ şi arme automate.
Sunt sigur că poţi să rezolvi neînţelegerea cu cadavrul.
- Nu pot dovedi că l-am ucis. - Aveai un motiv.
- Nu am armă. - Sunt mulţi martori cu gura mare.
Nu am armă, aşa că scap.
- Eşti sigur? - Da!
Da? Omori un om şi uiţi unde ţi-ai ascuns arma?
De ce nu ridici tavanul de plastic, să vezi ce e acolo?
Cucu!
Ce e lângă becul fluorescent? Verifică, Stu.
Dacă văd poliţiştii că mă întind să iau ceva, mă împuşcă.
Putem afla într-un singur mod.
Alicele din trupul cadavrului provin din puşca ta.
Nu se vor potrivi cu un pistol. Am văzut destule filme cu poliţişti.
E doar un fragment scobit, Stuart. Nu au ce armă să caute.
- Numai că aici nu e nicio armă. - Nu mă crede pe cuvânt!
Convinge-te singur! Mai sunt gloanţe în el.
- Nu mă interesează! - Hai! Nu mă dezamăgi!
Foloseşte-ţi imaginaţia. M-ai împuşca dacă ai putea, nu-i aşa?
Cu un rânjet pe faţă.
Aşa te vreau.
Dacă ţi-aş spune că sunt chiar deasupra teatrului, la etajul 4?
Vezi perdelele roz?
Aşa, Stuart. Da.
Iuhu!
De ce ai face asta?
Fiindcă e amuzant. Şansele sunt egale acum, Stuart.
Nu asta ţi-ai dorit?
Ştii unde sunt şi ai o armă.
Dacă ai curaj, mă poţi împuşca.
La dracu'!
- M-ar ucide înainte să trag. - Probabil că ai dreptate.
Oricum, nu sunt acolo.
I-ai fi stricat perdelele unei doamne drăguţe.
Se pare că cineva se uită la Ştiri.
- Cine? - "Motelul".
- Dumnezeule! - I-ar prinde bine un nou "portret".
- Nu trage! - Atunci, ia arma.
- Nu are nicio legătură cu ea! - Ea a provocat toate astea.
Sunteţi amândoi aici, fiindcă ai sunat-o.
Ia armă! Nu mă face s-o rănesc pe Pam, Stuart.
- Ia armă! - Fiţi pregătiţi!
Aşteptaţi! Să vedem ce face!
Să vedem ce face.
Nu e nimic acolo.
Numai amprentele tale pe cel mai bun pistol care ucide poliţişti.
- Hai, Stu! Să-l vedem! - Nu! Rămâne acolo!
Bine. Atunci, trebuie să moară altcineva în locul tău.
Eşti într-o postură privilegiată, Stu.
- La ce te referi? - Poţi să alegi între ele.
Pamela sau Kelly? Să aleg eu? Una dintre ele îţi poate lua locul.
Nu face asta!
Trebuie să fii mai consecvent. Credeam că o iubeşti doar pe Kelly.
- Ăsta e adevărul! - Dar o minţi.
E complicat.
Elimină complicaţiile distrugând tentaţia, Stuart. Alege-o pe Pam.
Nu! Nu e vina lui Pam. Numai eu sunt vinovat!
Ea e nevinovată!
Tic-tac. Timpul a expirat. Bine. Atunci, Kelly.
- Tu hotărăşti. - Nu, te rog!
Haide, Stu! Încă n-ai înţeles jocul?
Eşti un egoist. Alege pe una dintre ele şi salvează-te.
Blonda sau bruneta? Timpul a expirat.
Tu sau ele? Kelly sau Pam? Kelly sau Pam?
Hai, Stu!
Încetează!
- Nu mai suport. - Ce faci? Ridică-te!
- Îmi căutam verigheta. Uite... - Ridică-te, Stuart!
Ridică-te şi fii bărbat! Te faci de râs.
Dle căpitan! Ascultaţi.
Lunetistul spune că subiectul a scos din buzunar un obiect mic şi negru.
Bine. O să vedem o sinucidere pe posturile TV naţionale.
Mă laşi să preiau eu cazul?
Spune-le tuturor să aştepte. Să nu tragă.
Fiţi pregătiţi, dar nu trageţi.
- Stuart, începi să mă plictiseşti. - Nu poţi face asta.
Stu, nu mai căuta scuze!
Ce faci? Ascultă! Te rog, ascultă-mă!
Nu mai trage de timp, Stuart.
Te implor în genunchi să nu mă ucizi!
Te ucid, dacă mai continui spectacolul ăsta jalnic.
Scuzaţi-mă! El e la telefon.
De la fereastră la care eşti, ai putea ucide pe oricine.
- Ştiu asta, Stuart. - Bine şi...
Poţi să omori pe oricare din poliţişti, cu puşca ta.
Taci şi ridică-te!
De ce s-o ameninţi pe Kelly?
Ţi-a plăcut vocea ei, când ai sunat-o la magazin.
Te rog să nu-i faci rău! Nu-mi ucide soţia.
Nu trebuia neapărat să te împuşc pe tine, dar nu-mi dai de ales.
- Ridică-te! - Bine.
Cum o să se termine? Spune-mi!
Scena e aproape de final.
Oamenii îşi vor lua cina şi te vor privi cum mori.
Avem un lunetist.
Ce telefon aţi primit la magazin?
Am primit un telefon după-amiază. Am crezut că era o glumă.
Un bărbat mi-a spus că Stu mă va suna de la un telefon public.
Cât vă ia să obţineţi lista convorbirilor ei?
Dacă a folosit aceeaşi linie telefonică, nu ne ajută.
Să presupunem că e om şi că face greşeli, ca noi toţi.
Trebuie să obţin numărul ăla. Asta am aşteptat.
Era un bărbat. Părea să aibă vreo 30 de ani.
Dnă Shepard, ar fi mai sigur să vă întoarceţi în maşină.
- Vă rog, duceţi-vă în maşină. - Mulţumesc.
Vreau să trimiţi toate echipele pe Broadway şi să le ţii acolo.
- Vreţi să eliberez străzile? - Da.
Nu! Nu vreau ca lunetistul să-şi dea seama de mişcările noastre.
El deja e în avantaj.
Să nu afle că ştim prea mult.
- Jonah! - Da?
Nu te uita în sus!
Vreau ca lunetiştii să urmărească ferestrele.
- Am înţeles, dle căpitan. - O să câştig timp.
Bine.
Stu! Pot să mă apropii şi să vorbesc puţin cu tine?
- Nu ştiu. - Tipul ăsta e atât de singur!
- Nu vrea decât să staţi de vorbă. - Trăieşti un coşmar.
- Şi nu te poţi trezi. - Îmi pune răbdarea la încercare.
Vrei să te trezeşti, Stu?
Vreau, dar am probleme despre care nu pot să vorbesc.
- La telefon e psihiatrul tău? - Da. Îi plătesc ore suplimentare.
Ai făcut un gest curajos.
I-ai spus soţiei tale adevărul.
- A fost o eliberare, nu-i aşa? - Ar fi trebuit să fie.
Poate că, dacă aş fi fost şi eu mai sincer cu soţia mea,
lucrurile ar fi ieşit altfel.
Scuteşte-mă!
- Ai încredere în mine, Stu? - Fă-i rost de un loc la Oprah.
Aş vrea, dar am probleme despre care nu pot să vorbesc.
Da, probleme letale. Spune-i să se retragă!
Nu te mai apropia!
Nu vreau să-ţi fac greutăţi.
Pam, Ramey, Kelly, trecătorii, viaţa lor e în mâinile tale.
Ţi-am spus că e o convorbire personală. Ce dracu' vrei?
Vreau să-ţi spun că, în afara cabinei, eşti în siguranţă.
- Nu e adevărat. - Spui doar: "Ieşi din cabină!"
Îmi place în cabina asta! Ai înţeles? Asta e lumea mea.
Asta e cabina mea şi nu ies de aici. Ai înţeles?
- Niciodată. - Nu te vom scoate cu forţa.
S-ar putea produce vreo greşeală
şi atunci nu aş mai afla niciodată de ce s-au întâmplat toate astea.
Stu, mi-e teamă. Mă tem că o să stau de o parte,
iar oamenii mei vor împuşca un tip
şi, când vom vedea ce are în mână, când îi întoarcem cadavrul,
când vom vedea cu ce a ameninţat lumea,
ne vom da seama că era doar o Biblie mică, neagră.
- Sau un telefon mobil. - Nu mă forţa, Stu!
Nu voi accepta să se întâmple asta aici.
Am vrut doar să dau un telefon. Un apel nenorocit...
Ajunge, Stu.
- Şi ai primit veşti proaste? - Cele mai proaste.
Sunt sigur că ai sentimentul că vrei să te arunci în gol.
- De atunci, mă prăbuşesc... - Mă "arunc" eu pe el.
Numai să mi-o ceri.
E timpul să aterizezi.
- Şi, când ajungi jos, mori. - Eu sunt plasa ta de siguranţă.
Te rog, cere-mi-o.
Dacă îţi spun ce vrei să ştii, o să mori şi tu.
Exact.
- Plec. - Bine.
Stu, îl sunăm pe avocatul tău.
Soţia ta ne-a dat numărul.
Cei mai buni oameni ai mei se străduiesc să-l aducă. Ai înţeles?
Gata. Căpitanul încasează un glonţ.
Pleacă de aici! M-ai auzit, tâmpitule?
- Pleacă imediat! Du-te! - Termină cu spectacolul ăsta, Stu.
- Plăteşti pentru păcatele tale. - Totul are substrat religios?
Ar fi simplu. Un credincios fanatic ucide un specialist PR modern.
- Atunci, spune-mi ce vrei! - Ce vrea toată lumea.
Că eroul negativ să-şi primească pedeapsa.
Ia armă!
- Să mă sinucid? - Da.
Ar fi un gest unic, altruist.
- Comportament ostil. - Nimic nu e ostil dacă nu spun eu.
- Nu-l găsesc. - Kelly, Pam, bam! Bam!
Bine! L-am găsit! L-am luat.
- Atunci, să-l vadă toţi. - Mă vor omorî poliţiştii.
Da. Va fi o ştire de maximă audienţă.
- Ai vrut doar să mă vezi murind? - Nu.
Am vrut să faci ce trebuie. Dacă vrei să te salvezi, mărturiseşte!
- I-am spus totul lui Kelly. - Totul?
Nu. Gata cu scuzele şi cu jumătăţile de adevăr, Stuart.
Te uiţi direct la camere şi îţi dezvălui sentimentele.
Televiziunea pare să stimuleze ce e mai rău în oameni.
O să te descurci.
- Tehnicienii au aflat ceva? - Încă nu.
Încă nu ţi-am găsit avocatul, Stu. Dar ne apropiem. Ai înţeles?
Stuart, îţi ofer şansa să-ţi ispăşeşti păcatele.
Umileşte-te în faţa celor pe care le iubeşti,
în faţa a milioane de oameni şi a mea. Ori faci asta, ori mori.
Nu ai găsit pe nimeni mai rău decât mine?
N-ai ales un criminal, un pedofil, ci un agent de publicitate
care are fantezii despre actriţe drăguţe.
Care cheltuieşte bani pe costume italieneşti,
pentru a fi considerat important. Care n-are timp de amabilităţi
cu cei care nu-i sunt de folos. Astea sunt crimele mele?
Stuart, eu cunosc faptele tale criminale. Spune-le lor!
Nu am făcut niciodată nimic pentru cineva
care nu a putut să facă ceva pentru mine. Ţin după mine
un puşti, promiţându-i că îl voi plăti.
Îl ţin pe lângă mine fiindcă mă consideră un model.
Adam, dacă te uiţi, nu te apuca de PR. Eşti prea bun pentru asta.
Mint omul în fată şi la telefon. Îmi mint prietenii.
Mint ziarele şi revistele, care vând minciunile mele multor oameni.
Sunt o verigă într-un lanţ de minciuni. Aş putea fi preşedinte.
Port hainele astea italieneşti, dar sub ele, sunt tot băiatul din Bronx.
Cred că am nevoie de hainele astea şi de ceasul ăsta.
Ceasul meu de 2000 $ e un fals, la fel ca mine.
Am neglijat lucrurile pe care ar fi trebuit să le preţuiesc.
Am preţuit prostiile astea.
Îmi scot verigheta s-o sun pe Pam. Kelly, ea e Pam.
- O filmează cineva pe Pam? - Nu o acuză pe ea.
Nu i-am spus că sunt căsătorit, iar, dacă i-aş fi spus,
m-ar fi trimis acasă.
Kelly, privindu-te acum, mă cuprinde ruşinea.
Lucrez atât de mult la imaginea lui Stu Shepard, cretinul care vorbeşte
despre el la persoana a treia, încât am dovedit că merit să fiu singur.
Am purtat atât de mult timp haine care nu mă caracterizează,
fiindcă mi-e foarte teamă că nu-ţi va plăcea ce e dincolo de ele.
Dar ăsta sunt eu. În carne şi oase, plin de slăbiciuni.
Te iubesc atât de mult!
Îmi scot verighetă, fiindcă îmi aminteşte cât te-am dezamăgit.
Şi nu vreau să te pierd.
Vreau să îndrept lucrurile, dar s-ar putea să nu mai depindă de mine.
Meriţi pe cineva mai bun.
- Nu o să mă laşi să plec. - Nu.
N-ai avut de gând niciodată. Mă pricep la minciuni.
Şi despre mincinoşi ştiu câte ceva.
Atunci, de ce ai mărturisit?
Nu am făcut-o pentru tine.
- Acolo. - Am reţinut.
Dle căpitan. Soţia lui a fost sunată la 14:17,
de la un telefon din vechiul Barkley Hotel.
- Ştiţi numărul camerei? - 604.
A doua fereastră din colţ. Echipele ESU aşteaptă.
Să intre prin Strada 52.
Păziţi ferestrele, uşile, ieşirile de incendiu, fiecare loc de scăpare.
- ESU, intraţi din Stradă 52... - Stu!
- Avocatul tău vine acum! - Uşile, ieşirile de incendiu...
Acum!
Cel puţin, o să mori cu conştiinţa împăcată.
Nu, tu eşti cel care va muri! Îi auzi.
Vin să te prindă. Ştii de ce?
- Fiindcă i-am trimis eu! - Nu te saturi să minţi.
Nu mă satur să mint? Acum urcă pe scări.
Vin să te aresteze. Uită-te în jur!
Camera se micşorează cu fiecare secundă.
Centimetru cu centimetru!
O să ajungă la fel de mare ca şi cabina asta!
- Sunt la posturi. - Spune-le să intre!
- Nu e nimeni acolo. - Nu e nimeni acolo?
Vin, să te scape de suferinţă!
Mai ai câteva secunde. Ce ai de gând să faci?
Dacă e aşa, trebuie să iau pe cineva cu mine, nu?
Kelly e cea mai importantă pentru tine, aşa că o omor pe ea.
Omoară-mă pe mine! E vina mea!
Pe mine mă vrei! Omoară-mă pe mine!
E vina mea! Hai!
Omoară-mă! Pe mine mă vrei!
Sunt cpt. Ramey. Spuneţi-mi ceva!
Am ajuns prea târziu. Nebunul ne-a auzit venind
şi şi-a tăiat gâtul cu un cuţit.
- În ce stare este? - Critică. A pierdut mult sânge.
Aduceţi-l aici! Nu vreau să moară nimeni.
Bine.
- Unde e Kelly? - Soţia ta e teafără.
Încearcă să nu te ridici.
- Ce m-a lovit? - Un glonţ de cauciuc.
Am zis că, dacă trebuie să te împuşte cineva, s-o facem noi.
Mulţumesc.
- L-aţi prins? - Tu ai făcut-o.
- Nu am făcut nimic. - Recunoaşte-ţi meritele.
Ai reuşit să scapi cu viaţă. Nu se termină întotdeauna aşa.
- Te simţi bine? - E bine. Mă simt bine.
Dumnezeule! Mi-a fost atât de frică!
Credeam că n-o să te mai văd niciodată.
Şi eu credeam la fel.
Avem multe de discutat.
O să discutăm numai ceea ce vrei tu să-mi spui.
Vreau să-ţi spun totul. Totul.
Aduceţi o targă aici!
A murit.
- Vreau să mă ridic. - Îl ţin eu.
- Sigur poţi să faci asta? - Trebuie să-l văd.
- Nu cred că vrei să-l vezi. - Ba da.
- Uşor! - Da.
- Dă-mi voie! - Hai!
Îl recunoşti?
Da. A încercat să-mi livreze o pizză aici,
cu 10 minute înainte să primesc apelul.
I-am spus să dispară.
În zilele noastre, e suficient.
Aşteaptă puţin.
O să plecăm, iar tu o să-ţi iei zborul...
Cum spui tu.
Ce porcărie!
Frumoşi pantofi!
Italienesti.
Ai închis, Stu.
Nu am apucat să-mi iau rămas-bun.
Îmi pare rău de tipul cu pizza.
Dar nu puteam să nu vă văd pe tine şi pe Kelly împăcaţi.
Nu trebuie să-mi mulţumeşti. Nu o face nimeni.
Sper doar ca onestitatea pe care abia ai descoperit-o să dureze.
Fiindcă, dacă se întâmplă altfel, o să mai auzi de mine.
Nu e amuzant?
Când sună un telefon, ar putea fi oricine.
Dar, dacă sună un telefon, trebuie să răspunzi, nu-i aşa?
Nu-i aşa?
Alo?
SubRip & Sync: Driv3r
Best watched using Open Subtitles MKV Player