Traducerea şi adaptarea CataBeg
Nu e nevoie să-mi pun unul.
Cum?
Sunt perfect sănătos şi am un control incredibil.
Scuză-mă. Ridică-te.
- S-a întâmplat ceva? - Nu.
Nu, a fost grozav. Să ai o seară plăcută.
- Îmi scapă ceva? - Nu, nimic. Nu-ţi scapă nimic.
Nimic.
Uite. O să-mi pun unul. Bucuros îmi pun unul.
Doar că... n-o să fie la fel de... bine.
N-o să fie la fel de... tare.
Mă simt ca şi cum te-aş cunoaşte. Simt că pot fi sincer cu tine.
Da, ar trebui să ignori sentimentele astea.
- Pot să te sun? - Nu.
E chiar un "nu", sau...?
Ar trebui să-l consideri un "nu" hotărât.
Hei, mamă. Fă-mi o favoare. Nu-mi mai aranja vreo întâlnire, vreodată.
Cândva, pe parcurs, am dat-o-n bară.
Nu ştiu dacă la liceu, sau la facultate, sau până la 20 de ani.
M-am gândit: "Hei, ce chestie. Mie-mi plac bărbaţii, bărbaţii mă plac pe mine."
Dar cândva, în ultimii ani, ceva n-a mers bine.
Poate că nu înţelegi, Darce, din moment ce te-ai măritat imediat după facultate.
M-am născut să fiu măritată, iubito.
În sfârşit realizez că-mi place să fiu singură.
Îmi place să fiu auto-suficientă. Şi chiar cred că asta e natura mea.
Aşa că pur şi simplu o să ies din joc.
O s-o scutesc pe maică-mea de mizeriile mele, pe mine de mizeriile mele...
- De ce te uiţi aşa la mine? - Scuze, lasă-mă să înţeleg.
- Deci, Sam te întreabă... - Darcy.
- "Nu, Sam." - Lucrează aici, vrei să te audă?
- "Sam..." - Taci.
- "Bate-mă. Îmi place, Sam." - Eşti incredibilă.
Bun, copii.
Muştarul Gulden a fost mai mereu pe locul 2 în America.
Ceea ce vor oamenii de la Gulden este să sporească numărul de mostre.
Sunt convinşi că dacă-i vor convinge pe oameni să încerce produsul,
după aceea îl vor cumpăra.
Trei alte agenţii au fost invitate să participe la acest studiu.
Concurenţa ne suflă-n ceafă.
Nu plecăm din camera asta până nu avem un concept solid.
Agenţia de publicitate MERCER
- Noapte bună. - La fel.
Cindy Crawford n-a absolvit fiind a doua din clasa ei ?
Cindy Crawford a absolvit ?
Cred că da. A doua din clasă, la bio-chimie.
Poftim ?
Te rog, prietena... colega mea are o viziune.
Bine.
Vă prezint schiţa mai întâi.
- O fotografie mare cu Cindy Crawford. - Deja e bine.
Ca titlu: "Dacă n-ai încercat niciodată să fii numărul 2,
gîndeşte-te ce-ai pierdut."
Apoi apare o poză cu Cindy şi dedesubt, o linie mică:
"Cindy Crawford a terminat a 2-a Facultatea de biochimie din Podunk."
Pe pagina principală, o poză frumoasă cu muştarul Gulden,
şi sub asta, cu litere uriaşe:
"Muştarul Gulden. Numărul 2. ŞI ASTA NU E RĂU."
Ai fost impresionantă, trebuie să-ţi spun.
Abia-mi puteam ţine picioarele lipite. Erai aşa de...
Darce, îl vreau pe ăsta.
- Bun, toate îl vor. - Nu. Voiam să spun, acolo.
Înţelegi ce spun? Pe un panou, în mijlocul Times Square.
Vreau reclamă în timpul ceremoniei de decernare a Oscarurilor
şi un poster mărimea 10 în Vanity Fair. Asta vreau.
Da, şi eu.
Doamne, suntem scumpe.
Fac bani.
Sunt bogată.
O să ai parte de mari schimbări. O să ai propriul tău cont,
un birou cu ferestre, cu mobilă nouă.
Cu mobila mea. Îmi place vechea mea mobilă.
- Să-ţi spun de ce-am venit, de fapt. - Ştiu de ce-ai venit.
M-am uitat peste declaraţia mea de cheltuieli şi aş vrea să ştii,
în caz că te întreabă cineva, că am fost cu tine în nopţile de 9, 11,
o cină pe 23 şi un prânz uşor ieri.
Bine?
Cred că m-aş simţi mai bine, de fapt, dacă am chiar ieşi la o cină cândva.
- Nu pot, Kate. Ştii asta. - Ştiu ?
- Bineînţeles că ştii. - Şi ştiu de ce ?
Da, ştii de ce, amândoi ştim de ce.
Eşti, pur şi simplu, prea amabilă.
- Cred că te înşeli, Sam. - Nicidecum.
Pot fi o fată rea, Sam.
- Nu destul de rea pentru mine, Kate. - Chiar ?
E adevărat.
Da.
E-n regulă, să trecem la treabă.
Facem afaceri cu conturi de multe milioane.
Directorul nostru de conturi în exerciţiu, Darcy O'Neil.
O echipă de creaţie condusă de prietena mea, Sela.
Ea i-a cerut pe Dominic, pe Nancy şi pe Jim, să-i fie asistenţi.
Kate.
Scuză-mă, nu vreau să fiu nepoliticoasă,
dar vreau să-mi fotocopiez CV-ul înainte să-mi treacă furia.
Kate. Uite, Kate.
Eu te-am adus în agenţia asta şi mă bucur c-am făcut-o.
Ştiu că tu ai conceput campania asta.
Dă-mi voie să vorbesc cu Mercer.
De fapt, am să aranjez o întâlnire cu amândouă, ca să-i putem vorbi.
Kate, voi vorbi cu el.
- Ai o nuntă în weekend-ul ăsta, nu? - Da.
Bine. Fă-mi o favoare şi lasă-mă, te rog, să fac asta cum trebuie.
Bucură-te de weekend. O să ne vedem pe luni, da ?
Sigur.
O vezi pe aia care e cu Libby? S-a măritat cu pedicuristul ei.
Dumnezeu nu greşeşte. I-a dat cu un scop nişte picioare nasoale.
Mamă, ştii, poate că asta e problema mea. Poate că sunt prea sănătoasă.
Serios. Poate că e vreun ginecologist pe undeva,
care aşteaptă să intru în cabinetul lui.
- Poate asta ar fi explicaţia candidozelor. - Nu fă pe deşteapta.
Ai grijă la limbaj. Ăsta e un loc în care se lucrează.
Ştii pe cine am întâlnit la supermarket alaltăieri ?
- Pe cine ? - Pe Mark Mclntyre.
- Ce s-a întâmplat cu el ? - E homo, mamă !
Şi ?
Ce faci mutre ? Crezi că eu nu ştiu că par disperată ? Pot să mă aud şi singură.
Îmi doresc un nepot.
Şi ce ? Împuşcă-mă.
Bine, mamă. Dacă asta te face fericită, mă duc să-mi congelez nişte ovule.
Grozav. O să le pot spune tuturor că voi avea un nepot eschimos.
- Ei, haide ! Asta a fost bună. - Foarte bună. Strălucitoare de-a dreptul.
Bun. Ai vreo idee ce vrei să faci cu bigudiurile astea?
Mai întâi, vreau să nu-ţi mai stea părul în ochi.
Vreau să ţi se vadă ochii şi urechile la nunta asta.
O nuntă e un loc minunat în care poţi întâlni persoane noi.
Prin puterea cu care am fost investit, de către statul New York,
vă declar, pe tine Sajit şi pe tine Susan, soţ şi soţie.
Poţi săruta mireasa.
Bună.
- Bună. - Bună, ce faci ?
Bună, toată lumea.
Mulţumesc tuturor c-aţi venit la această nuntă foarte specială.
Sajit şi cu mine vrem ca această zi să fie unică.
Încă ceva. În mijlocul fiecărei mese, veţi găsi o cameră Polaroid şi film.
Sunt acolo pentru că vrem ca voi toţi să fiţi fotografii noştri.
Puteţi păstra orice poză doriţi, sau să ni le daţi nouă, sau altor invitaţi.
Asta era ideea !
Eşti prietena singură a lui Susan, Kate?
- Poftim ? - Scuză-mă. Sunt Nick.
O caut pe prietena singură a lui Susan, Kate. Mi-au spus că a ieşit pe aici.
Da, eu sunt. Te pot ajuta ?
Nu crezi că e puţin ciudat că are doar o prietenă ?
Bun. Eu fac un montaj cu declaraţii pentru Susan şi Sajit.
Toţi prietenii fac urări de bine, fericire eternă, etc.
- Din asta îţi câştigi existenţa ? - Înregistrarea nunţilor ? Da. Şi Bar Mitzvahs.
Dar în cazul ăsta e puţin straniu, pentru că sunt şi cel mai bun prieten al lui Sajit.
Aşa că sunt un fel de muncitor invitat. Am îndatoriri duble.
Înregistrăm.
A fost rapid.
Bună, Susan. Bună, Sajit.
Felicitări. Să vă distraţi.
Sunaţi-mă când vă întoarceţi şi...
Şi dacă vedeţi un cadou cu adevărat mare, foarte scump, fără nume pe el,
... e al meu. Cadoul meu, pentru voi.
Asta-i tot. Să petreceţi plăcut şi ne vedem când vă întoarceţi. Pa.
Bine... Închizi, acum ?
Taie.
- Taie. - Scuză-mă.
- Ai mai făcut asta înainte ? - Da.
Trebuie să mă întorc. Începe dansul iepuraşului şi trebuie să filmez tot.
- Ăsta e contractul. - Foarte bine.
- Kate? Nick. - Încântată, Nick.
- Vii la dansul iepuraşului ? - Nu.
Ne vedem mai târziu.
Eşti în călduri, nu ? Mda, te înţeleg.
Toate femeile singure...
să vină aici, să prindă buchetul !
- Tu mergi ? - Nu, am fost măritată o dată.
Haide. O să fie distractiv. Du-te.
Bine, dă-mi odată chestia aia.
E drăguţ.
Înţelegerea e următoarea: Mercer te place,
dar are propria lui viziune despre cariera ta.
Aşa că lasă-l să-şi expună punctul de vedere şi...
- Uite-i că vin. - Relaxează-te. Ai încredere în mine.
Sunt emoţionată.
- Bună. - Bună.
Bună, dle Mercer. Vă mulţumesc că v-aţi făcut timp să vorbiţi cu mine.
Nici o problemă. Trebuie să ne întâlnim cu nişte clienţi în 20 de minute,
aşa că am să trec direct la subiect, Katherine.
- Kate. - Kate...
Cred că ai făcut o treabă foarte bună pentru noi, Kate.
Regret că rolul tău în agenţie nu e cel pe care l-ai sperat, dar în timp...
Şi dacă nu vreau să aştept ?
Adică, eu cred că sunt bună în ceea ce fac.
Evident, şi clienţii sunt de acord cu asta.
Altfel, n-am fi ajuns la asemenea conturi.
Dă-mi voie să-ţi spun o istorisire, da ?
Când am început lucrul în publicitate... vorbim de începutul anilor 70,
când se purta barbă şi păr lung,
la fel ca tine, am simţit că talentul şi munca asiduă nu-mi erau apreciate.
În final, am obţinut o întâlnire de 10 minute cu şeful meu şi mi-a spus:
"Alen, în afaceri, ne îmbrăcăm pentru slujba pe care o vrem,"
"nu pentru cea pe care o avem."
"Chiar vrei să fii portar ?"
Tu ce vrei să fii, Kate ?
- Nu înţeleg. - Priveşte-o pe Darcy.
Amândouă sunteţi de aceeaşi vârstă, dar Darcy are o casă.
O casă pe care, în opinia mea, nu şi-o permite.
Şi asta mă satisface nespus, pentru că ştiu c-o să apară şi mâine la lucru.
Şi tipul ăsta... I-am semnat un împrumut pentru Mercedesul lui.
Am fost fericit s-o fac. N-o să plece nicăieri.
- Sela, de aici... - Ah, da. Eu am totul.
Un soţ, o casă şi o maşină pe care nu mi le permit.
Ceea ce ne aduce la tine. Spre deosebire de alţii care lucrează pentru mine,
eşti singura persoană pe care o ştiu, ce trăieşte de parcă ar mai fi în facultate.
Eşti liberă ca o pasăre.
Ceea ce e bine, pentru tine.
Dar eu nu vreau să încurajez o relaţie cu unul dintre cei mai mari clienţi,
când ştiu că nimic nu te ţine să lucrezi pentru unul dintre competitorii mei
şi, poate, luându-l pe acel client cu tine.
Doreşte cineva ceva de băut ?
Rahat.
Doamnă, mă scuzaţi...
Oh, Doamne...
Oh, la naiba.
Bine...
Mercer mi-a zis să-ţi spun "Bine ai venit în echipă."
- Ce echipă ? - Gulden. Echipa Gulden.
Dar n-am un soţ, n-am ipotecă
şi nici o maşină fabricată de vreun afurisit de nazist.
O, Doamne, stai puţin.
Adică vrei să spui că nu eşti logodită cu tipul ăsta ?
Despre ce vorbeşti, Darcy ? Ce-ai făcut ?
Eu? Nu prea multe. Ţi-am obţinut încă 150 pe săptămână şi o nouă funcţie.
Ai minţit ? Darcy, am câştigat promovarea asta, o meritam !
Ţi-ai greşit cariera. În publicitate, Kate, n-am minţit, am vândut.
Doamne, trebuie să mă aşez.
Spuneau că eşti prea mândră ca s-o spui chiar tu.
De asemenea, spuneau că vor să-l cunoască, desigur.
O, Doamne, e prima mea durere în piept.
Relaxează-te. Nu vorbeau serios.
Dacă te întreabă, locuieşte în Boston şi zboară în fiecare vineri încoace.
- Oh, Darcy. - Trebuie. Doar vă căutaţi casă.
Căutăm casă ! Nici măcar nu sunt măritată cu tipul ăsta.
Vei fi, în martie. Ai vrut nunta primăvara.
Şi, de asemenea, am presupus că o să-ţi ia vreo 9 luni până să te desparţi de el.
Şi aş putea organiza şi o mică petrecere. Te-ai alege cu nişte cadouri frumoase.
Nu-mi vine să cred ce mi-ai făcut. Mie, prietena mea.
Păi, scuză-mă că ţi-am schimbat viaţa. Nu ţi-am făcut-o ţie, ci pentru tine.
Şi doar pentru că ştiam că n-o să ai niciodată curajul s-o faci singură.
Curaj ? Să ce ? Să mint ?
Dar munca mea ? Dar talentul meu ? Dar...
Dar integritatea ta ? Dar codul de onoare ? Ce ?
Kate, tu eşti directorul de creaţie de la firma de publicitate Mercer.
Le-am spus o mică fabulaţie, pentru a-ţi obţine funcţia. Şi ce ?
Asa nu schimbă faptul că o meriţi.
Apropo, e o recepţie pentru oamenii care lucrează la proiectul Gulden, mîine seară,
şi Mercer m-a rugat să-ţi spun să fii acolo.
M-a rugat, de asemenea, dacă ai putea purta o rochie drăguţă
pe care să n-o fi văzut, deja, la muncă.
- Cum adică ? - Adică să-ţi cumperi o rochie nouă.
Hei, felicitări...
Mulţumesc.
Kate, mi-ai frânt inima. Nu mi-ai dat nicio şansă.
- Ei, haide, eşti însurat. - Dar aş fi părăsit-o pentru tine, ştii.
- Cu ce se ocupă ? - Filmări video.
- Cum ar fi... videoclipuri ? - Da, sigur, uneori face şi videoclipuri.
- Serios ? - Serios ?
- Mă bucur pentru tine. - Eu mă bucur şi mai şi.
Drăguţ din partea voastră, băieţi. Ne vedem mai târziu.
Filmări video. Ce porcărie.
- Le dau doi ani. - 18 luni, maxim.
ŞI ASTA NU E RĂU
Bună.
???
Ceva s-a întâmplat pe drum cu partea de sus. Aş fi vrut să fie mai mare rochia.
Crede-mă, partea care a rămas e uimitoare.
- Bine. Noroc. - Mulţumesc.
- Distrează-te. Eşti minunată. - Mulţumesc. Şi tu.
- Integrează-te. - Aşa o să fac. Atenţie la muştar.
Jim Davenport. Katherine Mosley.
Dră Mosley.
Te-am văzut traversând încăperea în rochia asta fabuloasă.
I-am întrebat pe Alan şi Sela cine eşti.
Mi-au spus că eşti creatoarea faimoasei fraze
pe care o s-o folosim în noua campanie.
Lucrăm în echipă. Iar Sela e liderul nostru.
- Eu sunt doar... - ... cu totul a ta.
Jim a venit cu o idee pentru campanie, pe care am putea-o utiliza mai încolo.
Grozav.
Imaginează-ţi un bol uriaş cu muştar, Muştarul Gulden,
şi un model, un model superb.
Ea e după bolul cu muştar. Nu ştiu dacă ar trebui să fie nudă sau nu.
Adică, n-ar trebui neapărat să fie nudă,
dar, din cauza poziţiei în care ţine bolul, în poză, ar putea părea că e nudă.
Detaliile tehnice ţi le las ţie.
Bun, avem modelul ăsta şi bolul de muştar.
Cu litere mari, pe partea de sus a imaginii, doar cuvintele:
"Stropeşte cu asta."
Ce crezi?
Mie-mi place, pentru că are atâtea înţelesuri.
N-o poţi vedea pe uşa dormitoarelor, pe postere, pe abţibilduri ?
Sigur... pot.
Adică... ştii... Aud aşa ceva şi...
de fapt, am... o reacţie fizică.
Cât de des poţi spune aşa ceva în ziua de azi ?
- Nu foarte des. - Nu.
Vă rog să mă scuzaţi. Încântată de cunoştinţă.
E grozavă.
Deci, ce e diferit ?
Sam, e rochia, îţi spun eu.
Nu, nu e doar rochia. E altceva. E...
Nu ştiu. Succesul ? Sau e doar o parte pe care n-am mai văzut-o ?
O să am probleme ? Pentru că am părăsit petrecerea, aşa ?
Nimeni nu va băga de seamă. Glumeşti ? Tipii importanţi sunt terminaţi, oricum.
Iar cei pe jos, vor pleca în curând să prindă trenul de 21:31 spre Syosset.
Îmi placi.
Bine.
Asta nu-s eu. În mod normal nu fac asta.
Nu ştiu dacă e vinul, sau dacă e berea, sau...
... sau eu.
Poate.
Deci... spune-mi despre tipul ăsta.
Tipul. Ştii, tipul din fotografie.
Ştiu totul despre el.
Eşti o fată rea.
Hei, mamă. Eu sunt.
Sunt Kate.
Nu, am vrut să te sun eu de data asta.
Păi...
Şoptesc ? Nu şoptesc.
Frumoasă privelişte.
Bună.
- E un moment nepotrivit ? - Nu.
Băieţi, mă puteţi lăsa un minut, vă rog ? Mulţumesc.
M-am trezit în dimineaţa asta şi plecaseşi
şi mi-am dat seama că am făcut ceva rău.
Ce vrei să spui ?
Ştiu că ai o relaţie cu altcineva.
Nick. Da.
Ar fi trebuit să fiu prietenul tău. Mă simt răspunzător.
Sam, nu-ţi fă probleme din aşa ceva.
- Sunt fată mare. - Ştiu.
- Şi ce-o să ne facem ? - În legătură cu... ?
Cu Nick.
Nu ştiu. Tu ce crezi c-ar trebui să facem ?
Păi... Mulţi ţi-ar spune să fii onestă şi să-i spui totul.
Eu am multe experienţe de astea. Şi cred că e doar ceva crud.
Adică, ce rost ar avea ? Nu faci decât să răneşti sentimentele cuiva.
Nu poţi repara momentele alea. Nu poţi da timpul înapoi.
E... ceva ce n-o să se mai întâmple vreodată.
Chiar ?
Adică, da, nu. Da. Eu...
Nu. Sigur.
Deci, poate că... cu cât ştie Nick mai puţine, cu atât mai bine.
Da. Şi eu cred la fel.
- Bun. - Da. Grozav.
- Bun. - Grozav.
Grozav...
Ai fost vreodată la un turneu de tenis? Pentru că am două bilete săptămâna asta.
Doar ca prieteni. Dacă vrei să...
Eşti foarte drăguţ, Sam, şi mi-ar place, ca prieteni,
dar, vezi, chestia e că Nick vine în oraş în weekend-ul ăsta.
Sigur, e-n regulă.
- Hei. - Da ?
- Nick e un tip norocos. - Crezi ?
Cred.
Oh, Doamne...
N-am făcut 13 ore de muncă pe zi, ca să nu mai zic de 8 ani jumate cu tatăl tău,
ca să-mi petrec zilele îngrijorată că fiica mea zace moartă, în vreo groapă...
Groapă ? Ascultă-mă, nu sunt gropi în New York.
Nu ridica vocea la mine, domniţă. Vrei să te audă toţi vecinii ?
Sunt vecinii mei, e apartamentul meu. Tu ce faci aici ?
- Dă-mi voie să te întreb ceva. - Nu, răspunde-mi tu la întrebare.
- Ţi se pare c-aş fi proastă ? - Ce? Ce ar vrea asta să însemne ?
"Hei, mamă. Sunt eu, Kate. Te-am sunat eu, de data asta."
Verifică-ţi robotul telefonic. Imediat ce ai închis, te-am sunat înapoi.
Nu erai aici. De şapte ori am încercat.
- De şapte ori, domniţă. - Şi ? Pedeapsa, fără TV o săptămână ?
Am sunat şi la birou, dar se pare că marea vedetă era prea ocupată
să-şi sune mama înapoi.
Bine, ştii ce, mamă ? Acum sunt aici şi sunt bine.
Ei bine, eu nu. Şi vreau să ştiu unde erai dimineaţă. Am dreptul să ştiu.
Nu, nu ai niciun drept, mamă. Am 28 de ani.
Nu mă lua cu de astea. Eu am 54 şi o să fiu moartă în curând.
- Unde te duci ? - Să mă omor.
Nu, nu până nu aflu unde-ai fost azi dimineaţă.
Bine, mamă. Am fost cu un bărbat.
Cu un bărbat foarte frumos,
care până aseară nici nu mă remarcase.
Şi, dintr-odată, a vrut să fie cu mine.
Şi eu am vrut să fiu cu el.
Aşa că ne-am culcat împreună.
Am făcut sex, mamă. Ştii ? Din ăla ordinar.
Îmi pare rău, mamă.
Acolo eram.
Bine.
Ajunge cu asta.
Acum spune-mi adevărul.
Şi ceea ce mă omoară e că lui îi place mai mult minciuna, decât adevărul.
Trebuie să le înfloresc, puţin.
"Şi ce faci?" "Mă ocup de afaceri."
"Ne putem întâlni în weekend?" "Nu. Mergem să luăm verighete în Boston."
Cumpărături de verighete ! Trebuie să te ţii de asta.
Ştiu. Începe să fie tot mai uşor, când îţi dai seama că toţi vor s-o faci.
Îmi puteţi da numărul florăriei din centru, vă rog ?
Ce vrei să faci ?
Apăsaţi 1 pentru a fi transferată.
Bună. Aş dori un buchet frumos pentru Katherine Mosley...
Kate, scuze pentru weekend-ul ăsta. Simţi cum îmi bate inima ? Cu dragoste, Nick.
Hei, ia-ţi mâinile de pe biletul meu.
- Aştept de ani de zile să spun asta. - Şi... cu ce ocazie ?
Haide, Sam ! Te credeam mai isteţ.
Ştii că sunt doar două motive pentru care un bărbat trimite flori.
- Îmi place când pot să învăţ ceva nou. - Păi, ori te-au decepţionat,
ori sunt pe cale s-o facă.
Nick?
- Nimic ireparabil, sper. - Nu.
Doar că trebuie să lucreze în weekend-ul ăsta.
Ambiţia. Urăsc asta la un bărbat.
- Îţi mulţumesc că m-ai condus, Sam. - Nu e nici o problemă.
Doamne, chiar m-am distrat.
- Mi la-i şters pe Nick din minte. - Oh, haide !
Amândoi ştim că nu e niciun Nick.
- Bineînţeles că e un Nick. - Nu aici. Nu acum.
- Ce faci ? - Asta se cheamă că mă dau la tine.
Bine. Ştim că nimeni n-o să se dea la nimeni.
Ai dreptate. Scuză-mă. Pot să vin să beau un pahar de apă ?
- Nu. - Atunci pot să intru să fac pipi ?
Tocmai voiai un pahar de apă.
Ce pot să zic ? Ideea de a bea apă m-a făcut să vreau să fac pipi.
Sam, am mai avut discuţia asta. Sunt logodită. O să mă mărit.
Am făcut greşeala asta o dată. N-o putem face din nou. Nu putem.
Ştii că te plac. Nu pot nega asta.
Dar inima mea îi aparţine lui Nick.
- Bine ? - Bine.
Îţi mulţumesc.
Noapte bună.
Trepte...
Pe aici. În dormitor.
Locul ăsta are şi un ghid ?
- Nu poţi sta aici. Ar putea suna Nick. - Pot fi tăcut.
Pot fi chiar foarte tăcut.
- Uşa. Cred că am lăsat-o deschisă. - Nici o problemă.
Nu ştiu, Sam. Mi se pare ceva greşit. Chiar mi se pare foarte greşit.
Bine.
Pentru că astea-s sentimentele pe care le simţi
chiar înainte de a te simţi împlinită.
Ştii,
în mod normal cam asta ar fi ora la care de obicei plec.
Majoritatea femeilor cu care m-am încurcat erau măritate
sau aveau un prieten.
Mi se întâmpla asta destul de des.
Chestia era că întotdeauna simţeai cum se uită peste tine,
încercând să vadă cât e ora,
sau să asculte vocea de pe robotul telefonic.
Dar tu...
Nu ştiu.
E ca şi cum nici n-ai fi logodită.
Când eşti cu mine,
simt că eşti, într-adevăr, cu mine.
Şi ştii ce e mai înspăimântător ? Chiar începe să-mi placă asta.
Dormi ?
Grozav. Reputaţia mea a rămas intactă.
Să vedem dacă am înţeles bine.
E duminică seara, înregistrezi pe video o nuntă,
când deodată, sună alarma de incendiu.
Toată lumea iese, dar în timp ce pleci, auzi scâncetul unui copil.
Găseşti o fetiţă de şase ani, după un automat.
Realizezi că eşti pe cale să fii cuprins de flăcări,
aşa că iei un scaun, îl arunci în fereastră şi fără echipament de protecţie,
fără plasă dedesubt, apuci fetiţa şi sari pe spate prin fereastră.
Acum, de ce pe spate ?
Speram să-i pot amortiza căderea cu corpul meu.
La ce te gândeai în momentul ăla ?
Sincer, mă gândeam c-ar trebui să intru înapoi,
pentru că urma să înceapă dansul iepuraşului.
E în contract. Trebuia filmat.
Chiar trebuia făcută chestia asta !
Adică, dacă o copertină mi-ar fi amortizat mie căderea...
- Şi fetiţa ? - E bine. N-are nicio zgârietură.
Ăsta nu e tipul tău ? Nu e Nick ?
Cred că de aia n-a mai sunat.
O ŢINEA ÎN TIMP CE ZBURA
I-A PROTEJAT TRUPUL CU PROPRIUL LUI CORP
- Ţi-am văzut prietenul la TV. - Ce zici de asta ?
- Şi mama te-a sunat de 4 ori, deja. - Pariez c-a făcut-o.
Priveşte şi partea frumoasă. Cel puţin a apărut în New York Times.
Ce naiba vom face ?
- Eşti bine ? El e bine ? - Da.
Sigur că e bine. Doar e la TV.
Tocmai am vorbit cu Davenport de la Gulden
şi când i-am spus că tipul ăsta e tipul tău...
Am vrea să vă invităm pe amândoi la cină. Doar noi şase.
Ai răcit, Darcy? Noi opt, atunci.
Dle Mercer, chestia e că el locuieşte în Massachusetts.
N-am spus diseară. La sfârşitul săptămânii ăsteia sau săptămâna viitoare.
Chiar ar însemna mult, pentru Davenport.
Mulţumesc c-aţi sunat la "Video pentru momentele vieţii". Aici e Nick.
Nu pot răspunde, dar lăsaţi mesaj pe robot cum pot să vă contactez
şi promit c-am să vă sun înapoi.
Bună, sunt Kate Mosley. Ne-am întâlnit la nunta lui Susan şi Sajit.
Eu sunt fata care a prins... de fapt, căreia i s-a înmânat buchetul.
Am numărul de la Susan şi mă întrebam dacă poţi bea o cafea cu mine.
Spune unde şi voi veni.
Ţi-aş fi recunoscătoare dacă m-ai suna, oricum. Pa.
- Chiar ai fost minunat. - Bună treabă.
- Bună. - Bună.
- Chiar te iubeşte lumea pe aici. - Ah, da. Publicul meu.
Mulţumesc.
O să-ţi spun un lucru oribil.
Mi se pare cam greu de crezut.
Ei bine...
O prietenă de a mea, a găsit o poză cu noi doi, aceea de la nuntă,
şi i-a făcut pe mulţi, să creadă, că noi doi suntem, de fapt...
Ce ?
Logodiţi...
Da. Şi eu n-am făcut sau spus nimic pentru a-i face să creadă altceva.
Ce crezi până acum ?
Până acum ?
Sunt flatat, bănuiesc.
Ştii, a mers bine, o vreme,
şi... apoi ai devenit faimos.
Oh, Doamne... E atât de...
E atât de stânjenitor şi de umilitor.
- Ce ai vrut să mă rogi ? - Sigur...
E o propunere. Îţi dau 1000 de dolari dacă vii la New York
şi iei cina cu mine şi cu nişte oameni cu care lucrez.
Îţi cumpăr biletul de avion, costumul, dacă ai nevoie de unul.
Nu vreau să te gândeşti la cine ştie ce. Doar ca la o vacanţă plătită.
Poţi sta cu mine. Nu trebuie să lucrezi cu chestia ai, da ?
Ăsta e planul. Spre sfârşitul cinei,
vei începe o ceartă cu mine şi ne vom angaja într-o dispută serioasă.
Toată lumea ne va vedea cum ne despărţim. Şi niciodată nu va mai trebui să mă vezi.
Şi... asta e.
Sună totul de parcă am fi la Patty Duke Show, nu ?
Vrei să mă plăteşti ca să iau cina cu tine ?
Da.
Eu...
Eu... eu nu vreau banii tăi.
Sigur, dar nu e un "nu", aşa-i ?
Chestia e că... aveam de gând să vin în New York...
şi aveam de gând să cer numărul tău de la Susan
şi să te întreb dacă vrei să iei cina cu mine.
Aşa că, da.
Alege tu ce seară-ţi convine, pentru că eu am program flexibil.
Dacă vrei să-ţi aduci prietenii, oamenii cu care lucrezi, depinde de tine.
E bine că ne-am mai văzut în felul ăsta.
Gândeşte-te la ce ţi-am spus şi te sun mâine. Bine ?
Ah, apropo...
Am un costum.
Desigur că ai.
Ne mai vedem.
- Culoarea părului tău e atât de frumoasă. - Lasă asta.
Ceea ce nu înţeleg,
poate să vină în New York doar ca să-i cunoască pe tipii cu care lucrezi,
dar nu-şi poate găsi o oră ca să-şi viziteze viitoarea soacră.
Mamă, e ocupat. E foarte ocupat.
O vom face la altă venire, altă dată.
Mă minţi ?
- Ţi-e ruşine cu mine. Asta e ? - Oh, mamă...
Nu. De fapt, ştii ce e ?
Mi-e teamă ca nu cumva să vină aici, să-ţi arunce o privire şi să-şi spună:
"De ce să mă căsătoresc cu rezultatul, când originalul e încă disponibil?"
Nu cred un cuvânt, dar apreciez efortul.
Ceea ce nu înţelegi tu e că singurul muştar pe care-l foloseşte e Gulden.
Da. Asta e.
Bună... Trebuie să plec, sună-mă când îl găseşti.
Eşti aici. Trebuia să ne întâlnim în apartamentul meu peste două ore.
- Am prins un autobuz mai devreme. - Chiar aşa ?
Mă bucur să te văd.
Scuză-mă. Nu ştiam că avem un program strict.
E-n regulă. Prinde-mă de fund în timp ce mă tragi în birou. Da ?
Da... Sigur, domnişoară.
Doamne.
Unde o să ajungă lumea asta ?
O să le spui că ne-am întâlnit la facultate, dar eram doar prieteni.
Apoi ne-am reîntâlnit la o reuniune cinci ani mai târziu.
Atunci s-a aprins flacăra iubirii. Ştii ?
Chiar aşa. Ne-am întâlnit, ne-am reîntâlnit. E mai... nu ştiu, credibil ?
N-am de unde să ştiu.
- Ai făcut facultatea, nu ? - Da, mai multe.
Dacă întreabă cineva, ai frecventat cursurile Universităţii din Boston.
Pentru că acolo am fost eu. Toată lumea ştie asta. Poate specializat în Afaceri.
Le-am spus tuturor că ai propria afacere în domeniul video.
Doar partea cu nunţile ar trebui s-o evităm.
Poate am putea să-i lăsăm să creadă că e vorba de videoclipuri. E mai frumos aşa.
- Nu te deranjează, nu ? - De fapt, mă deranjează, pentru că...
Şi aveam păr foarte lung.
La facultate aveam un păr foarte lung şi avea cam 10 kg sau mai mult.
Dar asta e bine.
Pentru că am să pot spune că părul a fost cel care ţi-a atras atenţia la mine.
Asta e baia, unde sunt nişte prosoape şi alte chestii de-ale tale.
Asta e canapeaua unde vei dormi.
Ai o pernă, nişte pături şi nişte... ştii tu...
O să fie drăguţ...
Alo.
Poţi aştepta o secundă ?
Nick, mă întorc imediat.
Nu-mi vine să cred că-mi spui aşa ceva.
Bine, uite, o s-o fac, da ? Dar nu pot sta mult.
Bine ?
Bine, pa.
- E totul în regulă ? - Da.
Ceva la serviciu. Trebuie să mă întâlnesc cu cineva. N-o să dureze mult.
- Asta e mama ta ? - Nu ştiu la ce te uiţi.
Poza asta cu o femeie frumoasă care seamănă cu tine, dar mai în vârstă.
E mama ta ?
Da. Aia e mama mea.
E drăguţă.
Mulţumesc.
Nu cred că stau mult, Nick. Maxim o oră.
Nici n-aş pleca. Ştiu că e prima ta seară într-un oraş străin.
- Doar că mi s-a părut cam panicat. - E un el ?
Am ceva pentru tine.
Dacă ai putea să te uiţi peste el cât timp sunt plecată, ar fi grozav.
- Da, ce e ? - E un fel de ghid.
Viaţa noastră împreună, hobby-urile mele, foştii mei iubiţi.
Ce s-a întâmplat cu mine în cei cinci ani în care n-am fost împreună.
Reuniunea noastră. Ce le-am spus oamenilor despre tine.
Ai muncit mult la asta.
Da... e viaţa mea, oarecum.
Bun. Şi mai e şi... asta.
Ah, asta e...
Asta e cearta pe care o vom avea mâine seară. Am scris-o ca pe o piesă.
Da. "Scuză-mă, Kate, dar nu mai pot accepta..." Ăsta sunt eu, nu ?
"Nu mai pot accepta timpul şi energia pe care le investeşti în munca ta."
"Trebuie să rămână ceva şi pentru mine, nu doar pentru Agenţia Mercer."
Nu trebuie să fie cuvânt cu cuvânt. Poţi s-o spui cu cuvintele tale.
Da, cred că am s-o fac.
Trebuie punctate doar lucrurile de bază.
Ca şi cum ţi-ar fi ajuns. Sunt mereu la muncă, mintea mi-e mereu la muncă.
Cred c-ar fi bine dacă mă despart să-mi reafirm loialitatea faţă de firmă.
Da, ar fi inteligent.
O să fiu într-un local, Man Ray. E în cartea de telefon, dacă ai nevoie de mine,
dar n-ar trebui să dureze mai mult de o oră.
Mulţumesc, Nick. Pentru c-ai venit aici, să faci asta.
Sunt chiar stânjenit. Se fac două ore de când mă tot plâng.
- Sam, nu e cazul să te ruşinezi. - În mod normal nu reacţionez aşa.
Să-ţi săruţi logodnicul e un lucru perfect normal.
Nu ştiu de ce m-a afectat atât.
E-n regulă, Sam. Serios, dar i-am spus că-ntr-o oră...
- Cum a făcut-o ? - Ce să facă ?
Cererea. A îngenuncheat ? Ce a spus ?
- Oh, Doamne. Scuză-mă. - De ce ? Pentru ce ?
Păi, pentru noaptea trecută şi pentru cealaltă noapte.
- Kate... - Da.
Dacă te-aş fi cunoscut eu primul,
ar fi fost altfel ?
Bine, trebuie să-ţi spun ceva.
Ceva despre mine şi Nick...
- Mi-a spus cineva numele ? - Oh, Doamne. Bună.
Nick, cum...
E un sărut de-al facultăţii... Universitatea din Boston.
Nick, el e Sam Mayfair. Lucrăm împreună la Mercer.
Şi el e Nick al meu.
Nick al tău.
Tu eşti Nick. E Nick al tău.
Poate am băut prea mult. Eu sunt Sam al ei.
Cu siguranţă e o onoare să te cunosc, Nick.
Ai fost subiectul preferat al discuţiilor şi speculaţiilor de pe aici.
Îmi pare rău că ţi-am monopolizat logodnica.
Tocmai am realizat că ea e...
E o fată pe care-ţi place s-o monopolizezi.
Era totul în regulă acolo ?
Ce e ? E, cumva, iubitul tău, acela ?
El ? Nu. E doar un prieten.
Dormim împreună, uneori, dar e doar un prieten.
Roger.
Mike.
Ivan.
- Sunt mulţi iubiţi, aici. - Da ? Şi ?
- Vrei să zici ceva cu asta ? - Nu.
Eu nu. Doar că viaţa ta e cu adevărat interesantă. Asta-i tot.
E ceva ce am uitat să te întreb.
Cum se face că nu apare nimic despre tatăl tău ?
Păi, nu sunt prea multe de spus.
El şi mama mea s-au despărţit când aveam şapte ani.
Apoi nu l-am mai văzut vreo zece ani. Şi apoi...
... a murit.
Îmi pare rău.
Să nu-ţi pară. Abia mi-l mai amintesc.
Avea o pijama în carouri.
Şi-mi mai amintesc că într-o noapte, după lucru,
m-a dus în magazinul departamentului.
Doar eu şi el.
Şi mi-a cumpărat primul meu ceas.
Era unul dintre ceasurile alea cu Cenuşăreasa... Ştii de care ?
Şi mi-amintesc că mă gândeam
"ăsta e cu adevărat deosebit."
Dacă aş fi ştiut că o să mă părăsească, aş fi avut mai multă grijă de lucrul ăla.
L-aş fi păzit.
Ce lucruri ciudate îţi poţi aminti.
- Bun, ziua mea ? - 3 aprilie 1968.
- Poţi să omiţi anul. - Bine.
- Prima slujbă ? - Agent junior de publicitate,
dar ai fost promovată după mai puţin de cinci luni.
- Ambiţie profesională ? - Dominarea totală a lumii.
- Vrei să mănânci ceva ? - Nu am timp.
Pot să te întreb ceva ? Nu vrei să ştii nimic despre mine ?
- Cum adică ? - Eu am învăţat tot ce ţine de tine.
Nu crezi c-ar trebui să înveţi şi tu ceva despre mine ?
Nick, ai uitat. Asta n-are legătură cu tine. Adică nu cu tine, cel adevărat.
Asta e despre tine, cel pe care l-am inventat eu.
Ştii ce-ar trebui să ştiu ? Cum îţi place cafeaua ?
- Cu lapte şi puţin zahăr. De ce ? - Lucrurile astea ar trebui să le cunosc.
Când doi sunt împreună, ei ştiu lucrurile astea.
Oh, ai dreptate.
Ai vreo băutură preferată ? Ca să nu te întreb în faţa tuturor.
- Dirty Martini. - Bine.
- Dar tu ? - Cu mine, ce ?
Cred că ar trebui, cel puţin, să ştiu cum îţi place cafeaua.
Sunt confuz. Nu ştii ? Adică, nu tu m-ai inventat ?
- Bine. - Neagră, o bucăţică de zahăr.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Prima, la 20 de ani. - Monet, expoziţia de Artă Modernă, 1995.
- La 14 ani ? - "Un motan pe nume Jerry, de 15 ani."
"N-o ştiam pe atunci, dar mă tot ameninţă că o să-şi ia o altă pisică."
Una periculoasă: imperfecţiuni personale.
"Are un semn drăguţ şi autentic, desigur, din naştere..."
"Oh, n-ar fi trebuit să spun asta, dragă."
Nici despre ochiul de sticlă, şoldul artificial şi piciorul de lemn...
Adică, stând aici şi uitându-mă la voi,
ceea ce mă uimeşte, e iubirea voastră necondiţionată.
Pentru voi.
Înseamnă atât de mult pentru noi, mai ales din partea voastră.
Adică, sunteţi căsătoriţi. Chiar ştiţi cum e.
Cu excepţia ta, Darce, ai fost doar 5 ani.
Care au fost cât 30.
Dar Mercer şi Davenport chiar sunt...
De fapt, Elizabeth şi cu mine suntem căsătoriţi de... cât? Patru ani.
A doua căsătorie pentru amândoi. Sunt mai drăguţă decât fosta, totuşi.
A doua căsătorie şi pentru mine, doar că am mai avut o a doua căsătorie.
Jackie.
Sunt la a treia.
Voi chiar ştiţi despre ce vorbiţi.
Ştim.
Deci, Nick, spune-mi despre filmările video.
- Ce aţi vrea să ştiţi ? - Cum ai ajuns în branşa asta ?
Ne uităm tot timpul. Mult fum, multe femei dezbrăcate.
Mi se pare un mod decent de a-ţi câştiga pâinea.
Chiar ?
Nu sunt chiar filmările pe care le fac eu, astea.
Nu înţeleg. Par a fi toate cam la fel.
- Tu de care faci ? - Eu filmez nunţi.
Asta-i altceva.
Şi cum te-ai apucat de asta ?
Căutam un serviciu care să-mi ocupe cât mai puţine zile din săptămână.
Iar căsătorii în timpul săptămânii nu prea întâlneşti.
Şi chiar te descurci în felul ăsta ? Filmând unul sau două nunţi în weekend ?
Adică, asta te satisface ?
Nu.
Dar odată ce-am început să filmez nunţi,
oamenii au început să mă caute şi pentru alte evenimente.
"Soţia mea va da petrecerea pentru viitorul bebe. Poţi filma asta?"
"Fiica mea va fi botezată. Poţi veni?"
"Copilul meu are rolul principal într-o piesă, la şcoală, trebuie să vii."
Am ajuns să lucrez 6-7 zile pe săptămână şi-mi place. E greu de explicat.
Să priveşti copilul care e adus pe lume în sânul familiei,
puştiul care primeşte prima bâtă de basebal.
Nu ştiu.
E o onoare.
E o onoare că oamenii ăia mă primesc în mijlocul lor în astfel de momente.
Şi mai sunt şi plătit pentru asta.
Aş vrea să propun un ultim toast:
pentru noul nostru prieten, Nick.
Cu siguranţă cineva pe care l-aş vrea în barca vieţii mele.
- Noroc. - Mulţumesc.
Ce spui, dragă ?
Nu-ţi fie teamă să mergi înainte.
Mi-am dat seama, deodată, că nu ţi-am spus ce bine arăţi în seara asta.
Nick, nu risipi chestia asta. Nimeni nu e aici să te audă.
Scuză-mă.
Mulţumesc.
Vrei să dansezi ? Ar trebui să dansăm.
Cum ţi se pare că merge ?
Bine, cred.
Dar dacă unul dintre noi nu începe cearta cât mai repede,
- n-o să mai fie cine s-o vadă. - Aşa e.
Mă gândeam...
Dacă n-aş începe o ceartă cu tine în seara asta ?
Terminăm masa cu oamenii ăştia şi...
Şi ce ?
Nu ştiu.
Aş putea veni la sfârşit de săptămână. Să te cunosc mai bine.
Ai putea oricând să te desparţi de mine, mai târziu.
Scuză-mă că-ţi complic şi mai mult viaţa,
dar eşti atât de atrăgătoare.
Opreşte-te. Ascultă, nu spune asta. Haide !
- Vezi, de asta voiam să te plătesc. - Sigur, scuză-mă.
Nu-mi vine să cred că mă scuz pentru că te plac.
E din cauza celuilalt tip, care nu ţi-e iubit?
Nu-l amesteca în asta. Da ? Am avut o înţelegere. Atât.
De ce nu ţi-e prieten, Kate ?
Dacă-ţi place atât de mult şi el te place, de ce nu e ?
Pentru că tehnic, nu sunt liberă, pentru că tehnic, tu eşti prietenul meu.
Stai să înţeleg. Te culci cu tipul ăsta, cu care tehnic nu poţi ieşi.
De ce nu-ţi dai întâlnire cu mine,
cu care tehnic, ar trebui să te măriţi şi să ai copii ?
Nu vreau să-mi dau întâlnire cu tine. Nu vreau să mă mărit cu tine.
Nu vreau să am copii cu tine.
Vreau doar să mă despart de tine. Te rog, de asta suntem aici. Da ?
Aşa că, te rog, vrei să te limitezi la planul făcut ?
Te rog.
Ei bine, scuze copii, dar noi plecăm.
- Nu, nu poţi pleca. - Ştiu. Am simţit ceva măreţ în aer.
Dar trebuie să mă trezesc devreme mâine. Am întâlnire cu un consilier marital.
Nick, a fost o plăcere să te cunosc.
Eşti exact cum te-a descris Kate.
Noapte bună.
- Noapte bună. - Noapte bună.
O ador.
Jackie mi-a recomandat un profesor grozav de gimnastică.
E foarte ambiţioasă.
A fost o seară minunată. Mulţumesc.
- Mulţumesc. - Şi pentru mine. Chiar aşa.
Bun, încă unul pentru drum ?
Vai, dragă, eşti... ?
Scuzaţi-mă. Ce ciudat.
Haide.
Totul e-n regulă acolo dedesubt ?
- Tocmai... m-am lovit în biluţe. - Întotdeauna face asta.
- Are ca un fel de tic. - Spasmuri.
Dargă, apropo. Nu mai veni săptămâna viitoare.
Trebuie să lucrez sâmbătă şi duminică pentru următoarele teste la Gulden.
Hei, dacă ai de lucru, trebuie să lucrezi.
Cât de des are cineva de vârsta noastră oportunitatea pe care o are Kate ?
- Avem un jucător în echipă, aici. - Voi, cu echipele voastre.
Şi mai ştii ceva ? La aniversarea a 35 de ani de căsătorie a părinţilor tăi...
Nu cred că pot veni, dragă. Nu ştiu unde vom fi cu Gulden în momentul acela.
Nu-ţi fă probleme. Sigur că mama şi tata vor înţelege.
Putem merge la aniversarea de 36 de ani.
Dragă, ştii ce problemă a mai apărut ?
M-am decis. Nu vreau copii până nu fac 10 ani în agenţie.
Cred că-i datorez dlui Mercer asta.
Da, ştii... Bănuisem eu asta.
De aceea, pentru weekend-urile în care vei avea de lucru, o să apelez la o doică.
Aşa cum am vorbit.
Un bărbat trebuie să facă ceea ce are de făcut.
Scuzaţi-mă o secundă. Vin imediat. Scuzaţi-mă.
- Grăbeşte-te, dragă. - Nu-ţi fă probleme. Aşa voi face.
Bine.
Scuză-mă. Mă întrebam, n-ai putea forma un număr de telefon pentru mine ?
Desigur, domnişoară.
Chiar şi atunci, cu toate astea, tot sigur eram.
Doamne. Era cu 10 kg mai grasă. Greu de imaginat.
- Hei, ia uite-o. - Iată-mă.
- Ai conversat puţin cu tine însăţi ? - Da, cu siguranţă.
Cred că e în poşeta ta.
Ah, e al nostru.
Alo ?
Da.
Aşteaptă, te rog.
- Pentru tine. E ea. - Care, ea ?
Haide, Nick. E destul de umilitor şi aşa. Vrei să iei telefonul ?
Alo ?
- Nu e nimeni, Kate. - Păi, nu. Acum, nu. Nu.
- Dragă ? - Am crezut că s-a terminat.
Am crezut că a ieşit din viaţa ta.
Nu te cred. Nu-mi vine să cred. Îmi pare rău. Asta e... Ah, Doamne...
Poate că noi, ceilalţi, ar trebui să ne ducem la bar, câteva momente.
Nu, mergem noi la bar. Vă rog.
Putem merge noi la bar.
Dragă, ce-ar fi să mergem la bar şi să vorbim despre... ?
Nu, du-te tu la bar, Nick. Tu du-te la bar,
pentru că asta fac cei care se întâlnesc cu altele, în afară de soţii şi logodnice.
Şi în plus, ştii ce ? Nu avem ce discuta.
Pentru că am avut o înţelegere şi ai încălcat-o.
Şi nu cred că te mai plac atât de mult.
Faci ceea ce trebuie, dragă. Pune acum piciorul în prag.
Mulţumesc.
Am o amantă.
Recunoşti ?
Da.
Recunosc.
Da, recunosc, şi nu mi-e ruşine, da ? Şi ştiţi de ce am o amantă ?
- Pentru că şi ea are o amantă. - E lesbiană ?
- Ce vrei să spui ? - Vrei să ştii ce spun ? Îţi spun.
Nu mai suport să fiu pe locul doi pentru tine, în faţa slujbei tale.
Eşti atât de îndrăgostită de Agenţia Mercer.
Doar asta faci, doar la asta te gândeşti, doar despre asta vorbeşti.
Fiule, vorbeşte mai încet şi ia loc...
Scuză-mă. Ştie vreunul dintre voi cum e să fii numărul 2 în ochii...
femeii pe care o iubeşte ?
Eu ştiu.
Acum ştiu cum se simte Gulden.
Katie, eu nu mai pot concura cu omul acesta şi compania lui. Mă retrag.
Cum ? Nu, Nick. Nu poţi face asta.
- Tinere, nu e nici momentul, nici... - Scuză-mă !
Nu vreau să mă însor cu tine, Kate. Înţelegi? Nu vreau să mă însor cu tine.
S-a terminat. Ai auzit ? Nu vreau să mă însor cu tine.
Nici azi, nici mâine.
Dă-mi voie să-ţi spun ceva. Poate eşti un erou, dar nu eşti un cavaler.
- Hai, Katie. S-a terminat. Să mergem. - Bine...
Una e să înşeli după câţiva ani de căsnicie,
dar cât eşti încă singur ?
Ruşine să-ţi fie.
Nu te mai obosi să te uiţi înapoi.
A ieşit din viaţa ta. Haide.
Ce-ţi mai face piciorul ?
- Cred că o să supravieţuiesc. - Da ?
Scuză-mă. M-a luat puţin valul acolo.
Cred că acum...
Acum viaţa ta e perfectă ?
Păi...
Da, sinceră să fiu.
Grozav. Serios, e grozav.
N-am cunoscut pe nimeni în viaţa mea care să ştie ce vrea, aşa ca tine.
- Ăsta e un compliment ? - Da, e un compliment.
- Cu siguranţă un compliment. - Mulţumesc.
Cu plăcere.
Sam e un tip norocos.
Să-i spui că am spus asta.
N-ar fi trebuit să fii cu prietenul tău ? Cum ai scăpat de el ?
A fost îngrozitor. Ne-am certat în faţa tuturor.
Dar acum e bine, s-a terminat. Ne-am despărţit.
Ce ?
Sper că n-ai făcut-o pentru mine.
Nu.
Egocentricule, am făcut-o pentru mine.
De ce eşti tu acolo şi eu sunt aici ?
Cred c-ar trebui să-ţi tragi răsuflarea şi să te gândeşti
că ai trecut cu Nick prin ceva cu totul special.
Chiar ? Asta crezi, nu ?
Ştii ce, Sam ? Semeni cu tipul ăla de la restaurant,
care când primeşte ce a comandat, vrea ceea ce a luat cel de lângă el.
- Stai. Te rog, nu fi supărată. - Ar trebui să plec.
Ce tot spui ? Dă-mi voie să-ţi fac o cafea.
Tu nici nu ştii cum îmi place cafeaua.
Păi, spune-mi şi o să ştiu.
- Nu. Lasă-mă, doar să plec. Haide. - Stai. S-a blocat.
Doamne. Scuză-mă. Eşti bine ?
Ai fost rapidă.
Scuză-mă.
Doamne.
- Ce s-a întâmplat, Kate ? Te-a lovit ? - Nu.
Ca la toate lucrurile nasoale din viaţa mea, eu sunt de vină. Nimic serios.
Cum adică, nimic serios ? Arăţi ca un raton.
- Am nevoie doar de puţină gheaţă. - Îţi aduc eu gheaţă.
Stai jos. Nu te du nicăieri. Stai aici.
- Ai carne crudă ? - Nu.
Nu ştiu dacă produsele astea congelate sunt bune.
Apropo, mama ta a sunat de vreo cinci ori. Am lăsat robotul să răspundă.
E mazăre. Hai, e congelată.
Oh, Doamne.
E pe podea, sub cămaşa mea.
Alo, sunt bine, în viaţă, nu veni.
Rochia înflorată, sandalele din piele de şarpe şi poşeta cu mărgele.
Da. L-au adorat, mamă.
A fost o seară grozavă.
Adică, ştii, s-a întâmplat ceva. Şi...
- Mamă, te sun eu înapoi. - De ce-ai făcut asta ?
Nu ştiu ce să fac.
- Răspunde la telefon. - Nu vreau s-o mint pe ea.
Atunci, n-o minţi.
Bună, mamă.
Da, nu... S-a întâmplat ceva.
Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Ştiu, mamă. Ştiu ce s-a întâmplat.
Doar că... m-am pierdut cu firea.
Pentru că nu vreau să fii decepţionată de mine.
Ştiu că tu crezi că nu te-aş putea decepţiona vreodată, dar sunt capabilă.
Despre asta vorbim, nu ?
Toţi l-au plăcut.
Unde e ?
Acum ?
Cum adică "Unde e?" Adică fizic, acum ?
Sunt aici, Rita.
Dar trebuie să-mi promiţi că nu vei fi şocată sau decepţionată de fiica ta.
Chiar acum ?
O pereche de bermude, un tricou şi un zâmet.
Da ?
Ştii ce ? Şi eu mă uit la o poză de-a ta.
Da, o plac mult.
De fapt,
îmi place mai mult cu fiecare minut petrecut cu ea.
Ţi-o dau înapoi pe Kate, acum, da ?
Abia aştept să te întâlnesc şi eu, Rita.
La revedere.
Ascultă, mamă, o să închid, acum, bine ?
Oh, Doamne...
O diafragmă, un burete şi un prezervativ. Pa.
Mulţumesc pentru asta.
Serios. A apărut amanta chiar în timpul cinei ?
Da. Iar Kate a suferit o cădere nervoasă.
Şi dna Mercer i-a tras una ori lui, ori amantei.
- Eu am auzit că tipul l-a lovit pe dl Mercer. - Eu am auzit că s-au luat toţi la bătaie.
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa.
Ai văzut ? Arată ca Petey din "Our Gang".
- Alo ? - Mai eşti acolo ?
Nu, nimic nu e în neregulă. Doar...
Am doar senzaţia asta îngrozitoare... că...
că vei pleca şi nu voi avea şansa să-mi iau rămas bun.
Mai ştii ce spuneai aseară despre venitul în weekend-uri ?
Ştii ce ? Te sun eu mai târziu.
Vrei să pleci undeva ? Pot să te sun mai târziu ?
Nu te du departe.
Trebuie să fi fost un spectacol pe cinste, aseară.
Toată lumea vorbeşte numai despre asta.
Semeni cu Audrey Hepburn. Frumos artificiu.
Toată lumea va presupune că ai ochii plânşi, încă.
- Darce, aş vrea să vorbim ceva. - Da, dar...
Eu şi dl Mercer vrem să vorbim cu tine altceva.
Ce ? Ce-am făcut ?
Da, sunt mulţumit că eşti mulţumit.
Ştiu. Cu siguranţă.
Aşteaptă. Trupa tocmai a sosit.
Da, te sun eu înapoi.
Doamnelor.
Toată lumea e în regulă ?
Ah, doar... ştiţi...
Bun. Tocmai am primit rezultatele testelor Rochester, pentru Gulden,
şi ne bucurăm să spunem că au decis să se lanseze la nivel naţional, imediat.
Graba asta înseamnă că vom putea pregăti ceva pentru Super Bowl.
Dragă, la Super Bowl.
Mă doare pieptul.
Davenport cu oamenii lui vin poimâine să audă conceptul vostru.
Oh, Doamne ! Îmi puteţi da un şerveţel, vă rog ?
De asemenea, asta e un pic mai complicat, dar să nu vă întristaţi,
Davenport mi-a cerut s-o dau la o parte pe Sela
şi să te fac pe tine Director de Conturi.
Ce-ai păţit ?
Nimic. O, nimic.
Nu e ce credeţi.
Sunt atât de neîndemânatică. Am vrut să intru pe uşă...
Ştiu ce e, fără s-o spui. Seara trecută a fost supărătoare pentru toţi.
Nimeni nu ştie mai mult ca tine, desigur, dar toţi presupunem
că partea asta din viaţa ta s-a terminat, că persoana asta a ieşit din viaţa ta.
Adică, odată cu contul ăsta mare, toţi vom merge la o grămadă de cine,
o grămadă de petreceri, poate vom primi şi un premiu sau două...
Şi el nu e cel pe care cineva ar vrea să-l mai vadă vreodată.
Cu siguranţă, nu cu tine.
Ceva e în neregulă cu telefonul tău.
Am aşteptat toată ziua să mă suni din nou.
Şi când nu m-ai sunat, m-am gândit că trebuie să se fi întâmplat ceva cu...
- ... să se fi întâmplat ceva cu ceva. - Oh, Nick. Iartă-mă.
Îmi pare atât de rău. Sunt îngrozitoare. Lucrurile au înnebunit pe aici.
În ce fel ? Au înnebunit în bine ?
Şi în bine, şi în rău...
Am oportunitatea asta uriaşă să fac o reclamă.
- Asta pare ceva bun. - E bun. E ceva foarte bun.
Adică, după cum poţi vedea, e...
O să lucrez ca nebuna...
Asta înseamnă multe nopţi târzii, termene limită,
şi... migrene...
Nu să-mi lase prea mult timp pentru altceva.
Simt o schimbare forţată de subiect ?
Suntem doar într-un moment prost, Nick. Foarte prost.
Aş vrea să iei asta.
N-am fost aşa de mult pe aici, ca tine, Kate,
dar sunt destul de sigur c-ar fi trebuit să laşi ăsta pe noptieră.
Nu spune asta, da? Sunt pentru cheltuielile călătoriei tale, pentru...
- Ştiu pentru ce sunt. - Ce-ai vrea să fac, Nick?
Ai vrea să renunţ la toate astea
doar pentru că ai avut o conversaţie cu mama la telefon?
Bine. Ne mai vedem, Kate.
Ai vrea să-ţi spun că totul a fost o minciună ? Că a fost doar o glumă ?
- Era doar un gând. - Ah, da.
Mulţumesc.
Îţi las cheia sub preş.
Îţi aminteşti planul ? Aşa trebuia, să pleci, nu ?
Bună, mamă.
- Tracy o să mă omoare. Am întârziat. - Împărţim un taxi până-n centru ?
- Iubitul meu vine să mă ia. - Vii, Sarah?
Da, aşa cred.
Hei.
- Succes. Va fi grozav. - Mulţumesc.
Oh, mulţumesc.
Doi dolari, vă rog.
Oh, la naiba.
Scuze.
Scuzaţi-mă, dar nu cred că voi putea prezenta ideea în după-amiaza asta.
Chiar ? De ce nu ?
Din cauza lui Nick.
Stai puţin, Nick ? Logodnicul tău, care te-a înşelat ?
Exact. Exceptând faptul că n-a fost niciodată logodnicul meu
şi nu m-a înşelat niciodată.
Păi, sunt complet confuz.
Ştiu.
Era doar un tip, care s-a întâmplat să fie fotografiat cu mine la o nuntă.
Nici măcar nu-l cunoşteam. Era doar un străin.
Şi când a ajuns celebru,
m-am dus, l-am găsit şi i-am oferit bani să vină la cină cu noi.
I-am cerut să se facă de râs,
şi el nu voia.
Dar a făcut-o, pentru mine. Să-mi facă pe plac.
Iar eu, ca să vă fac vouă pe plac şi îmi pare rău.
Şi îmi pare rău, mai ales pentru că... m-am convins pe mine însămi
că orice talent aş fi avut, nu înseamnă nimic,
dacă nu e ambalat pe placul tuturor.
Aţi putea spune că m-am îmbrăcat pentru slujba pe care o voiam.
Voi părăsi biroul meu în 20 de minute.
- Hei. - Da ?
- Niciodată n-a fost un Nick ? - Nu.
Doar l-ai inventat ?
Da.
Şi unul din motive a fost... să fii cu mine ?
Chiar eşti o fată rea.
Adică... eşti o figură.
Da, ştiu.
Sunt o figură.
Dar, ştii, Sam, sunt o fată bună.
Cred că asta a fost problema noastră. Sunt doar o fată bună.
Eşti sigură ?
Dar îţi spun, totuşi,
dacă o să mă schimb, vei fi primul pe care-l voi suna.
Sper.
Bun...
Doar câteva lucruri.
Ştii, când m-am dus pentru prima slujbă, la Young & Rubicam,
le-am spus că am absolvit printre primii 10 din clasă.
Dar adevărul e că am avut noroc că am absolvit, totuşi.
Ce-ar fi să-ţi iei nişte zile libere ? Poate să te duci prin nordul statului.
Poate să te duci prin Massachusetts ?
Evenimentul principal trebuie să înceapă. Ar fi mai bine să vă aşezaţi.
Iat-o. Înapoi la locul tău.
Mulţumesc pentru ceas.
Nick, îmi pare rău.
- Eu lucrez aici, ştii ? - Ştiu. Voiam să-ţi spun, doar,
- că le-am spus tuturor adevărul. - Asta e...
... grozav.
E grozav.
La revedere, Kate.
Luaţi loc, vă rog.
Nick.
Iubiţii mei,
ne-am adunat aici, în prezenţa Domnului
şi înaintea acestei congregaţii
pentru a-l uni pe acest bărbat cu această femeie în sfânta căsătorie.
- Dacă cineva ştie vreun motiv... - Kate !
Lucrez... Kate, pleacă.
- Nu. - Da.
... să vorbească, sau să tacă de-a pururi.
Nu !
Daniel, ai cumva ceva să-mi spui ?
N-am văzut-o pe femeia aia în viaţa mea.
Aşa cred.
Domnişoară... Dvs, din spate...
Aveţi ceva de spus, ceva să ne spuneţi ?
Nu.
Nu. O să-mi ţin gura.
Mi-a scăpat, un moment, dar o ţin, acum.
E ţinută bine, promit.
Bună. Poţi să-mi faci o favoare şi să-l ţii puţin ?
Doar spre... Îi vezi pe miri, acolo ? Îi ştii, doar.
Vii...?
- Ascultă, Kate, eu... - Ştiu că am fost calculată şi insensibilă.
Şi manipulatoare, şi arogantă...
Mi-a fost dor de tine.
Ştiu că nu merit,
dar m-aş bucura să-mi mai dai o şansă.
Nu vorbesc despre vreo logodnă, sau ceva de genul ăsta.
Ştii... vreau doar o întâlnire.
Ştii, doar o întâlnire.
Doar ştii cum îmi place cafeaua.
Bine.
Dansul iepuraşului ?
- Cum ? - Va fi o petrecere mai târziu.
Mă gândeam că după asta am putea vedea un film, sau aşa ceva.
Doamnelor şi domnilor.
Mulţumesc şi nu-mi mai rămâne decât să-i declar soţ şi soţie.
Poţi săruta mireasa.