Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Căpitane... Căpitane!
Cine eşti?
CÁDIZ, SPANIA
- Ce-i asta? - Maiestate...
L-am scos dintr-o plasă de pescuit.
- Spune baliverne despre... - Credem că a găsit...
Ponce de Leon.
- A găsit corabia lui Ponce de Leon. - Sau a navigat pe ea!
Ţi-am zis, Ponce de Leon a murit acum 200 de ani!
A murit căutând ceva, nu-i aşa?
Fântâna Tinereţii.
Cât de curând puteţi ridica pânzele?
La reflux.
PIRAŢII DIN CARAIBE IV PE APE ŞI MAI TULBURI
Traducerea şi adaptarea: felixuca & veveriţa_bc
LONDRA, ANGLIA
Nu pierdeţi execuţia piraţilor, de astăzi!
Păpuşi-piraţi!
- Hai, tată! Pierdem spânzurarea! - Nu, scumpa mea. Procesul!
Execuţia e abia după-amiază.
Haide! Hopa sus!
Mişcă, piratule!
Sau, mai bine zis, "căpitanule de piraţi"!
Haide! Sus cu tine!
Ordine!
Linişte!
Îl aducem pe notoriul şi infamul pirat, hoţ şi tâlhar la drumul mare...
...căpitanul Jack Sparrow!
V-am zis că mă cheamă Joshamee Gibbs!
De câte ori...
Prezidând procesul...
...ridicaţi-vă în faţa onorabilului judecător Smith!
Ordine!
- Ce avem noi aici? - Jack?
Tacă-ţi gura!
Nu era nevoie! Ce ziceai?
Nu mă cheamă Jack Sparrow, ci Joshamee Gibbs!
- Zău? Aici scrie "Jack Sparrow". - Le-am zis că nu-s Jack Sparrow.
Dar îl arăt bucuros Curţii, dacă mă va ajuta.
Ai sfida tribunalul şi ai fi ciomăgit din nou, ca o focă!
Prizonierul susţine că nu e el Jack Sparrow. Care-i verdictul?
S-a şi terminat procesul? Am venit să examinăm probele!
- Care e verdictul? Vinovat? - Înseamnă că-l spânzurăm.
Să atârne-n ştreang!
- Vinovat? - Dar nu e drept!
Gura!
Joshamee Gibbs, te găsesc vinovat de nevinovăţia de a fi Jack Sparrow.
Îţi schimb sentinţa...
...în închisoare pe tot restul vieţii tale de mizerabil cu favoriţi.
Spânzuraţi-l!
Am decis.
Atârnaţi-l în ştreang!
Prizonierul să fie transportat în Turnul Londrei!
Mulţam frumos!
Mersi!
Treci înăuntru!
Sus cu tine!
Drăcia dracului! Acum mergem amândoi la închisoare!
Nu te teme. L-am mituit pe vizitiu.
În zece minute ieşim din Londra şi ne vor aştepta cai înşeuaţi.
Vom merge pe coastă şi mai rămâne să găsim o corabie.
- Totul face parte din plan, da? - Exact.
Am venit în Londra în zori, să-l salvez pe Gibbs de ştreang.
Cum eşti viu, aş zice că misiunea e un succes.
Ce-ai păţit? Credeam că eşti ocupat cu alte treburi.
Am stat cu urechile ciulite, căutând Perla Neagră.
Nimeni nu ştia unde va mai poposi.
Apoi am auzit că Jack Sparrow e la Londra şi caută echipaj.
- Dar nu asta fac. - Eu aşa am auzit.
În seara asta faci recrutarea, în crâşma Fata Căpitanului.
Ba nu!
Mi s-a părut ciudat, ce-i drept,
dar n-ai fost niciodată un tip prea previzibil.
Ia spune, mai e un Jack Sparrow care-mi terfeleşte reputaţia?
Un impostor!
Într-adevăr... Dar poate e un impostor cu o corabie.
Şi caută echipaj.
Întâmplător, şi mie îmi trebuie unul.
Şi tu, Jack? Am auzit că erai chitit să cauţi Fântâna Tinereţii.
Ai găsit-o?
Circumstanţele m-au silit să reevaluez discreţia şi curajul necesare.
- Adică te-ai dat bătut. - Nu.
Sunt la fel de chitit ca la început. Merg până-n pânzele albe!
O să gust apa aia, Gibbs! Ia aminte!
Ce călătorie scurtă!
Totul face parte din plan, da?
Nu.
Tu eşti Jack Sparrow.
Băgaţi şi un "căpitan" pe lângă nume.
Am auzit de tine.
Şi ştii cine sunt eu.
Mi-e cunoscută moaca ta. Te-am mai ameninţat vreodată?
Eşti în prezenţa lui George Augustus, duce de Brunswick-Lüneburg,
mare trezorier şi prinţ elector al Sfântului Imperiu Roman,
rege al Marii Britanii şi al Irlandei...
...şi al tău.
Nu-l cunosc.
Mi s-a zis c-ai venit la Londra în căutarea unui echipaj pentru nava ta.
Sunt nişte zvonuri, total neadevărate.
Atunci ai minţit când mi-ai zis că eşti Jack Sparrow.
Sunt chiar el, dar nu caut un echipaj. Ăla e altul.
Altcineva pe nume Jack Sparrow.
N-aţi adus neisprăvitul care trebuie!
Găsiţi-l pe cel adevărat şi scăpaţi de impostorul ăsta!
Staţi aşa niţel.
Eu sunt singurul şi unicul Jack Sparrow. Şi sunt în Londra.
Cauţi echipaj pentru a pleca în căutarea Fântânii...
Îi scoate cineva lanţurile alea infernale?
Repejor!
Ştim că ai o hartă.
Atunci, hai să-i confiscăm harta şi să-l spânzurăm!
Ai o hartă?
- Nu. - Unde e?
Sincer? Am pierdut-o. Destul de recent.
Mi s-a raportat că spaniolii au găsit Fântâna Tinereţii.
N-o să-l las pe un monarh spaniol lovit de melancolie,
şi catolic pe deasupra, să dobândească viaţa veşnică!
- Ştii drumul către Fântână? - Sigur că da.
- Uitaţi-vă la mine. - Atunci vei conduce o expediţie.
Dacă-mi permiţi, Fudulia Ta, îmi vei pune la dispoziţie o corabie...
...şi un echipaj.
Ba chiar şi un căpitan!
Bună ziua, Măria Ta!
Dacă-mi permiteţi îndrăzneala, omul ăla de ce nu e în lanţuri?
Trebuie legat imediat!
În inima palatului meu? Nu-i nevoie.
Hector! Mă bucur să văd un tovarăş pirat care prosperă!
Pirat? Nu. Corsar.
Aflat sub autoritatea şi protecţia Coroanei.
Cum spui tu. Înainte de toate, ce s-a ales de scumpa mea Perlă?
Am pierdut Perla aşa cum mi-am pierdut piciorul!
- Ai pierdut Perla? - Da.
Am apărat-o cu toate forţele, dar a fost scufundată.
Dacă s-a scufundat, trebuia să te duci la fund odată cu ea.
Căpitane Barbossa, cu fiecare clipă, spaniolii iau un avans mai mare.
Am încredere că vei reuşi, pentru funcţia înaltă la care râvneşti.
- Trăiesc pentru a vă sluji! - Eşti josnic!
Jack... Timpul nostru e demult apus.
Ce-i rău în a-i fi cuiva supus... când acesta e aşa sus-pus?
Înţeleg totul...
...cu excepţia perucii ăleia.
- A evadat! - Lăsaţi totul în seama mea, sire!
Gărzi!
Găsiţi-l!
E acolo!
Doar atât?
Opreşte trăsura!
Foc!
- Ne scapă! - Opriţi-l!
Pirat împuţit!
Salutare, Jacky!
Salutare, tată!
Am auzit că strângi un echipaj.
Da, mulţi zic asta. Pesemne că-i adevărat.
- Am auzit că te duci spre Fântână. - Ai fost acolo?
Moaca asta arată de parcă aş fi fost la Fântâna Tinereţii?
Depinde cum pică lumina.
Fiule, îţi vor trebui nişte lucruri pentru Ritualul Profan.
- Două pocale. - Pe hartă era doar unul.
Două. Din argint, de pe corabia lui Ponce de Leon.
- Îţi vor trebui amândouă. - Pentru ce?
Pentru ritual! Nu fi prost, Jacky!
Află toate detaliile înainte să ridici pânzele.
Mi-ar plăcea să ridic pânzele, dar mi-ar trebui şi o corabie.
Cei de acolo au o navă. Chiar acum tocmesc echipajul.
Încă un lucru, Jacky.
Fântâna te va pune la încercare. Ia aminte la ce-ţi spun!
Am auzit că recrutaţi un echipaj.
Da. Jack Sparrow e cel care finanţează expediţia.
Ai ceva tupeu să vii aici înţolit aşa!
- Eşti un impostor? - Ai habar cine sunt eu, matelot?
Băieţi, aici e unu' care nu mai ştie cum îl cheamă!
Băieţi, o să navighez cu Sparrow! Cine-mi face cinste?
M-ai furat! Am venit să mă iau înapoi.
Nu mai face asta!
Un singur om în viaţă ştie mişcarea aia.
Dintotdeauna am vrut să fac asta...
Bună, Angelica!
Bună, Jack!
Eşti impresionat?
Aproape te-am ucis o dată sau de două ori.
Mă impresionează această formă sinceră de măgulire.
Dar de ce?
Erai singurul pirat drept care mă puteam da.
Ăsta nu-i un compliment.
Nu te teme, Jack. Te-am iertat cu mult timp în urmă.
Pentru ce? Că te-am părăsit?
Ţin minte că eu te-am părăsit pe tine.
Un domn nu-i năruie iluziile unei domniţe.
Câtă vreme marinarii mei îşi primesc banii,
vor închide ochii la orice ciudăţenie.
Însă la una nu voi închide eu ochii.
Mă las imitat doar drept căpitan, nimic mai puţin.
Pentru asta, ai nevoie de o corabie. Dacă nu cumva... am eu una.
Mi-ar prinde bine o corabie.
Am auzit c-ai fost la Fântână.
Se aud cam multe în ultima vreme.
- Fântâna Tinereţii. - Dragă Angelica, nu te teme.
Las' că nu te ofileşti tu aşa curând...
Galant, ca întotdeauna. Nu mi-ai răspuns.
Nu. Cu Fântâna? E o pierdere de vreme.
Doamnă, văd nişte indivizi dubioşi care nu par mateloţi!
Sunt prieteni de-ai tăi?
Se poate să-l fi supărat niţel pe-un cap încoronat.
- Ştiam eu că nu te-ai schimbat! - Şi-ar fi trebuit?
Da.
M-ai trădat! M-ai sedus şi m-ai folosit!
Nu ştiam mai nimic despre bărbaţi.
Ba te-ai arătat destul de pricepută pentru cineva aşa neştiutor.
- Pericolul e aici! - Deschide-o!
Eram gata să depun jurămintele! Şi tu...
Ce căutai într-o mănăstire spaniolă?
Din greşeală, am luat-o drept bordel.
- Suntem în dezavantaj! - Vorbeşte în numele tău!
Eu nu mă dau drept altcineva... ca apoi să nu fac faţă.
Eu sunt căpitanul Jack Sparrow.
Cum poţi să spui că m-am folosit de tine?
- Ştii foarte bine cum! - Ştiu. Dar cum o poţi spune?
- Ce este? - Ce?
Cu Fântâna asta...
Ce ştii?
N-ai cumva două pocale din argint ale lui Ponce de Leon?
- Nu. - Ştiam eu!
De ce?
Am auzit poveşti, zvonuri...
- Ştii, desigur, despre ritual. - Da.
Ce e? De ce e nevoie?
De o sirenă, Jack.
S-a făcut o greşeală! Sunt condamnat pe viaţă, nu la moarte!
- Barbossa! - Mulţumesc, domnilor!
Sper că ştii să faci un nod.
Eşti crud să sileşti un om să-şi înnoade singur ştreangul.
Dormi aşa cum ţi-ai aşternut.
- Ce ai păţit? - Unde-i Jack Sparrow?
- A evadat. - Nu prea am timp.
HMS Providence ridică ancora în zori.
Dacă nu preferi să atârni în ştreang cu gura plină de muşte...
...vorbeşte acum.
- Ia-mă cu tine, oriunde... - Unde să te iau, Gibbs?
La Fântână? Acolo se duce Jack?
Ai ceva să-mi oferi, Gibbs? Orice?
Atunci, pe legea mea, nu vei mai vedea zorii zilei.
Dă-o încoace.
- Nătărăule! - Am studiat cercurile ale infernale.
Fiecare drum, fiecare destinaţie sunt în siguranţă, aici.
Bine ai revenit în Marina Regală, jupâne Gibbs!
- În picioare, matelot! - Da, domnule!
Ce?
- S-a făcut o greşeală oribilă. - Nu te opri!
N-ar trebui să fiu aici.
Mulţi s-au trezit pe mare fără să aibă habar cum au ajuns acolo.
Nu ţin minte nici cum s-au angajat şi cum şi-au băut banii de primă!
Nu înţelegi! Sunt căpitanul Jack Sparrow, originalul, unicul!
Eu sunt Scrum. Încântat de cunoştinţă. Mergi!
Scrum!
- Ce-i cu sicriul ăla de sticlă? - Crezi că-s ofiţer, să ştiu?
- Unde sunt? - Iertare, căpitane Sparrow.
Nu ţi-am urat bun venit pe corabia infamiei,
Răzbunarea Reginei Ana.
Barbă-Neagră!
Ăsta e ciudat rău...
A fost zombificat. Barbă-Neagră l-a făcut zombi.
Toţi ofiţerii sunt aşa. Devin mai ascultători.
Şi veşnic arţăgoşi.
Haide, freacă!
Suntem pe mare de cel puţin cinci zile.
Îţi dai seama doar după mirosul apei?
După mirosul echipajului.
Amărâtul ăla ce-a făcut? Cum fac să n-ajung şi eu acolo?
El? E bisericos. O ţine pe-a lui cu Doamne-Doamne.
Cum a ajuns pe corabia asta?
Zice că-i misionar.
Am auzit că l-au prins după un atac. Ceilalţi de pe vasul lui au murit.
Nu şi el.
Secundul l-a salvat, pentru că se are bine cu Dumnezeu.
Femeia şi-a pus pielea la bătaie pentru un prizonier.
- Nu vezi prea des aşa ceva. - Secundul e o femeie?
Treceţi la muncă!
Menţineţi cursul!
Eşti o harpie nemiloasă, şireată şi fără suflet!
- Ţi-am zis că am o corabie. - Nu. Barbă-Neagră are o corabie.
Iar eu sunt acum prizonier pe ea.
Avem sorţi buni de izbândă, Jack! Fântâna Tinereţii!
Asta ţi-ai dorit dintotdeauna.
Barbă-Neagră. Edward Teach, spaima piraţilor...
...şi necromant în timpul liber.
- Mă va asculta pe mine. - El nu ascultă de nimeni.
Nici de fiica lui?
Fiica lui... concepută cu cineva?
Pierdută demult, regăsită recent,
care îşi iubeşte tăticul drag din tot sufletul.
- A crezut gogoaşa asta? - L-am convins.
Cauţi Fântâna pentru el sau pentru voi, nu pentru noi doi.
Nu, Jack. Asta-i partea cea mai frumoasă.
El va fi mort.
Presupun că te vei ocupa personal de asta.
Există o profeţie. Poate nu crezi în supranatural.
Ba da. Am văzut destule la viaţa mea.
Profeţia e asta:
că-i va suna ceasul în două săptămâni
şi-l va ucide omul cu un picior.
De asta îi trebuie Fântâna, Jack.
Jupâne Gibbs!
Cum nu avem hartă, fii bun şi spune-ne direcţia.
Fii băiat de treabă şi toarnă-mi un rachiu!
Suntem corsari, nu piraţi, jupâne Gibbs.
- În numele Regelui, ne purtăm ca atare. - Da, să trăiţi... căpitane!
- Suntem pe cursul cel bun, Gibbs? - E cel bun. Uite dovada.
Spaniolul!
La posturile de luptă!
Desfaceţi velele!
Înainte, două noduri!
Încărcaţi tunurile!
Tunari, la posturi!
Aşteptaţi ordinul!
Aşteptaţi!
Suntem pregătiţi. Aşteptăm ordinul, dle!
Domnule? Ordinul, domnule!
Nici n-a întors capul. Fântâna e premiul cel mare.
Se pare că nu merităm atenţie nici cât să ne scufunde.
Şi acum am rămas în urmă. Marinari, pânzele sus!
Să prindem vânt în pânze!
Vorbim despre revoltă, cel mai josnic act.
Eu m-am înrolat sub comanda lui Jack Sparrow, nu a unui impostor.
O cucoană, pe deasupra...
Nu ni s-a zis nimic despre echipajul ăsta ciudat!
Să mi se chircească degetele dacă nu-i aşa!
Le-am adus!
- Sunt toate. - Bravo, băiete!
Să trecem la treabă. Ce obiceiuri are Barbă-Neagră?
- Stă mai mult în cabină. - Aşa-i, nu prea iese.
- Şi când iese? - Nu prea iese.
Trebuie să iasă odată şi-odată!
A mai navigat vreunul dintre voi cu el?
L-a văzut cineva de-aici vreodată?
Nu iese din cabină, nu-l ştie nimeni, e nevăzut.
Am veşti bune, domnilor! Asta nu-i corabia lui Barbă-Neagră.
Nu-i Răzbunarea Reginei Ana.
- Ba asta e. - De unde ştii?
Am văzut numele pe spatele corăbiei.
Domnilor, tovarăşi recruţi, e o amarnică înşelăciune!
- Deci am fost "înşelătoriţi"? - Da.
Nici nu v-au zis ce ne aşteaptă.
Ne paşte moartea. Navigăm spre Fântâna Tinereţii.
Va fi un sfârşit tare trist, băieţi.
- Moarte sigură? - Grădina sufletelor cernite...
Dacă nu... capturăm corabia.
Atunci asta vom face! Acum!
Fuguţa!
Jack...
Dacă ăsta e un vis, poţi să nu-ţi dai jos cizmele şi sabia.
- Dacă nu... - E un vis!
Ba nu!
Mă gândeam să te avertizez că vom captura corabia.
- Nu-i nimic personal! - Ticălosule, te spintec!
Cred că ar fi mai bine...
...să nu te amesteci!
La naiba!
- Eşti cu noi sau împotriva noastră? - Nu-s nici cu voi, nici împotriva voastră!
- Poate să facă asta? - E credincios. Cred că-i obligatoriu.
Luptaţi până la moarte, neisprăviţilor!
Luaţi-l, mateloţi! Legaţi-l!
Corabia e a noastră!
Domnilor...
Sunt mut de uimire.
Mă odihneam liniştit...
...şi, pe nepusă masă, am auzit un zgomot infernal pe punte!
Mateloţii-şi lasă posturile de izbelişte, fără ordine, fără voie...
Marinarii de rând capturează corabia?
- Cum se cheamă asta, secundule? - Revoltă, căpitane!
- Poftim? - Revoltă!
Da...
Revoltă.
Şi care-i soarta celor care se revoltă? Ştim cu toţii răspunsul.
Răsculaţii atârnă-n ştreang!
Căpitane, vreau să raportez o revoltă.
Pot să ţi numesc degete şi să-ţi arăt nume.
Nu-i nevoie, dle Sparrow. Ei sunt doar oile. Tu eşti păstorul.
V-am spus, domnule, ce fiică încântătoare aveţi?
O ultimă imagine frumoasă pentru un suflet condamnat.
Nu uita, tată! Avem nevoie de el.
Dacă nu ucid, din când în când, lumea uită cine sunt.
Laşule!
Nu uită! Echipajul tău te vede aşa cum eşti!
Un laş, oricâte vieţi ai lua!
- E a doua oară astăzi când sunt uluit. - Nu eşti uimit, ci te temi!
Nu poţi s-o apuci pe calea dreptăţii şi a luminii!
Nu, domnule. Adevărul e mult mai simplu.
- Sunt un om rău. - Şi asta-i adevărat.
- Poate te voi ucide şi pe tine! - Nu!
- Ai sânge fierbinte, ca mama ta! - Tată, te implor!
Iar uitam de ce e misionarul aici.
Fiica mea se teme pentru ce a mai rămas din sufletul meu.
Chiar vrei să mă salvezi, copila mea?
Orice suflet poate fi salvat.
- Aşa e, preoţelule? - Da. Deşi, cu tine, va fi mai greu.
Dar tot mă rog pentru orice nenorocit de pe corabia asta blestemată.
Mă dezarmezi cu credinţa ta.
"Clopoţeilor", care dintre voi, nenorociţilor, a stat de gardă?
Eu. Eu am stat de pază. Tunarule!
- Tu. - Da.
Da. Bucătarul... E perfect. Urcaţi-l în barcă!
Întoarce corabia!
- De ce faci asta? - Revoltă. Legea e limpede.
Legile îi permit căpitanului să arate îndurare.
I-am dat şansa să-şi hotărască soarta. Nu toţi au norocul ăsta.
Tu... Ai ocazia să arăţi ce pot face rugăciunile tale.
Roagă-te să fie izbăvit... de cel rău?
- Foc! - Dă-i o şansă!
Ştii când mă simt cel mai aproape de Dumnezeu?
Când văd suferinţă, durere şi frică. Atunci îi înţeleg planul.
Eu Îi văd puterea în vremuri de răstrişte,
când li se arată bunătate şi îndurare celor nevoiaşi.
Poate ar trebui să te rogi să scape nevătămat.
- Te rog, încă mai are o şansă! - Din nou!
De fapt, nu mă interesează deloc Fântâna.
Dacă te-ai hotărât, mă poţi lăsa oriunde vrei tu, în drum.
Asta e tot, timonier.
Cuvintele te împresoară precum ceaţa, ca să fii greu de văzut.
Şi tu? Atotputernicul Barbă-Neagră?
Am auzit c-ai fost decapitat.
Dar trupul ţi-a înotat de trei ori în jurul corabiei şi a urcat la loc.
Şi iată-te aici, fugind de frică.
- De frică? - După Fântână.
Timonierul are viziuni ale viitorului.
Mi-a văzut moartea. Soarta şi-a spus cuvântul.
Iţele destinului sunt toarse.
- Pui prea mare preţ pe soartă. - Şi tu?
Eu? Sunt sceptic când vine vorba de prezicerea viitorului meu.
Aş fi nesăbuit să înfrunt soarta, dar aş fi tentat s-o păcălesc.
Dacă mă duc la Fântână, îmi vei arăta drumul?
Cuţitul nu te va ajuta mai mult decât revolta pe care ai stârnit-o.
Ba m-a ajutat. Aşa am ajuns la tine.
- Zău? - Da.
Ca să te avertizez în privinţa secundului tău
care se dă drept cine nu este.
Nu mai spune!
Nu e fiica ta.
Îndrăzneşti să vorbeşti astfel despre propriul meu copil?
Femeia asta e foarte pricepută în arta minciunii.
În mod necugetat, eu am îndrumat-o pe calea asta.
Dar nu-mi asum meritele şi pentru talentul ei înnăscut.
Angelica, preaiubita mea fiică, e singurul lucru bun din viaţa mea,
iar tu susţii că ai corupt-o?
Domnule, e întruchiparea răului!
E mai de temut decât o fiară hămesită, cu dinţi ascuţiţi,
o bestie înfometată de răzbunare din Iad...
- Tată! - Scumpetea mea?
Nu-i nevoie să-i faci rău, tată. Ne va ajuta. Nu-i aşa, Jack?
Vezi? Chiar şi acum îţi vrea binele,
în pofida minciunilor pe care le spui despre ea.
Ne vei duce la Fântână, da?
Să punem altfel problema.
Dacă nu ajung la Fântână la timp...
...nici tu n-o vei face.
Să mai arunc o privire peste hărţile alea...
Domnule!
- Da? - Căpitane!
În rândurile echipajului circulă zvonuri despre destinaţia noastră.
Ciocu' mic şi şterge-o!
- Deci aşa stă treaba! - V-o spun cu tot respectul, dle!
De ce se tem mateloţii? Spune-o! Rosteşte cuvintele!
Golful Whitecap.
Golful Whitecap. Orice marinar se teme de el, pe bună dreptate.
- Ştiţi de ce? Cutezaţi să-ntrebaţi? - Dacă povestea e adevărată...
Si marinarul cel mai încercat, de care plăsmuire-i speriat?
- De sirene, căpitane! - Da, de sirene!
Femeile Mării, Peştii Diavolului, înfometate de carne de om.
Mergem în apele sirenelor.
Păzeşte-ţi bine sufletul, Gibbs. Sirenele îţi vor lua restul...
...până la os.
Ţineţi-vă firea!
Faceţi-vă curaj sau fiţi pregătiţi să vă înfruntaţi temerile!
Salvaţi-vă!
- Om la apă! - Nu! Un dezertor!
- Să ne întoarcem după el! - Nu!
Domnilor, nu vă voi cere mai mult decât vă e cu putinţă.
Dar vă întreb doar atât. Nu suntem noi oamenii Regelui?
În misiune pentru Coroană?
Spaniolii erau netemători când au trecut pe lângă noi!
- Nu suntem noi oamenii Regelui? - Ba da!
Cu toate pânzele sus să pornim! Spre golful Whitecap ca vântul să gonim!
Hola!
- Vrei ceva de băut? - Vin, muzică, lumânări...
- Am mai făcut-o pe asta, Jack. - Da.
Ţin bine minte.
Cum ne răsuceam şi ne răsturnam, ne încolăceam şi ne zvârcoleam...
iar şi iar ne zvârcoleam...
- Mai ţii minte St. Dominique? - Martinica.
La St. Dominique am încercat să-ţi fac felul.
Mă rog...
Nu-i şade bine unui secund.
Eu am fost primul? M-am întrebat adesea.
Eşti fermecător când vrei ceva, Jack. De-acum îţi ştiu trucurile.
Să dăm cărţile pe faţă, dar. Barbă-Neagră şi-a jucat rolul.
Putem merge împreună la Fântână,
unde ne vom scălda amândoi, în mod egal, în faimă
şi în alte forme de destrăbălare.
- Şi-ţi voi spune care-i ritualul. - Da. Ritualul Profan.
Pot avea încredere de tine? Te vreau de partea mea.
Scumpa mea Angelica...
Suntem prieteni la cataramă... Care-s regulile ritualului?
Apă din Fântâna Tinereţii...
Lacrima scânteietoare a unei sirene...
Pocalele lui Ponce de Leon...
- Cu aceste obiecte... - Da.
Cu ele, poţi fura toţi anii care i-au rămas altui om.
Ştii ce înseamnă asta. Nu putem merge singuri acolo.
Pentru ritual, e nevoie de o victimă.
Asta-i neplăcut.
Aşa-i.
Parcă mi se taie cheful de Fântâna aia.
Dar, la bord, e ceva ce-ţi doreşti cu adevărat.
- Şi Barbă-Neagră? - E în cabina de navigaţie. Să ne grăbim!
Toate corăbiile sunt păstrate ca trofee.
Dacă mă ajuţi, o poţi lua pe oricare vrei.
Deşi ştiu pe care o vei alege...
Perla Neagră e într-o sticlă?
Ce caută acolo?
E şi mai enervantă în miniatură!
- Ne-am înţeles, Jack? - Angelica, te cunosc.
N-o să-i furi viaţa unui om nevinovat.
Dar pe a omului cu un picior?
Dragul meu Jack...
N-o fac pentru mine, ci pentru tatăl meu.
Chiar sunt fata lui Barbă-Neagră.
Ai început să crezi în propriile minciuni.
Nu. Chiar e tatăl meu. Nu ţi-am spus minciuni.
- M-ai minţit spunându-mi adevărul? - Da.
Ce şiretlic isteţ! Pot să-l folosesc şi eu?
- O vei face oricum. - Normal.
Deci nu renunţi la expediţia asta.
Am nevoie de tata. Am crescut fără el.
Angelica, tatăl tău, Barbă-Neagră, e malefic.
Te va ucide cu prima ocazie. Nu poate fi salvat.
Cine eşti tu să decizi cine poate sau nu fi mântuit?
Mi-ai furat ani întregi din viaţă. Îmi eşti dator.
Te duci la moarte sigură. N-am de gând să te las s-o faci.
Golful Whitecap!
Toţi marinarii pe punte! Urcaţi în bărci!
Întindeţi-le bine! Să nu fie încurcate!
Să fie frumoase pentru graţioasele noastre musafire!
Ne va trebui lumină. Multă lumină.
Veniţi!
Simţi mirosul?
E seu. Arde ca un miracol de la Dumnezeu.
- Poţi să-l faci să funcţioneze? - E făcut de englezi.
Să nu ne facem prea mari speranţe.
Luna nouă o îmbrăţişează pe cea veche. E prima din vara asta.
E perfectă pentru a vâna o lacrimă de sirenă.
Suntem pierduţi! Le place lumina făcută de om...
- Rechinilor? - Mai rău decât rechinii!
Sirenele ne vor ataca într-un ceas, ia aminte!
Noi suntem momeala.
Se zice că un sărut de sirenă te apără de înec.
Nu fi nătâng!
Sirenele sunt doar femele şi-s frumoase de vis.
Dar când vine vremea... să bată untu-n piuă, ca să zic aşa,
smulg marinarii de pe corăbii, îşi fac poftele cu ei,
apoi îi trag la fundul apei, îi îneacă şi-i mănâncă!
Dar, uneori, e invers...
Cântă!
Le plac cântecele noastre.
Mă cheamă... Maria Şi-s fată de negustor...
Mai tare!
Mi-am lăsat părinţii şi casa De vreun an plin lume zbor...
Cupidon mi-a străpuns inima Nu mă-ncântă aurul sclipitor
Nu-mi poate alina sufletul Decât marinarul meu cutezător.
Cupidon mi-a străpuns inima Nu mă-ncântă aurul sclipitor...
Nu-mi poate alina sufletul Decât marinarul meu cutezător.
Doamne, păzeşte-mă!
Priviţi acolo!
- O vei goni, băiete! - Ducă-se!
Poţi să vorbeşti?
Da.
Ce frumoasă eşti!
- Tu eşti cel care cântă? - Da.
Tu eşti marinarul meu cutezător?
- Da... - Scrum, stăpâneşte-te!
Viaţa asta mizerabilă şi scurtă nu mi-a dat prea multe...
Dar, pe Dumnezeu, o să se ştie că pe Scrum l-a sărutat o sirenă!
Cupidon mi-a străpuns inima Nu mă-ncântă aurul sclipitor...
Nu-mi poate alina sufletul Decât marinarul meu cutezător.
Veniţi, frumoase fecioare, Oricine aţi fi...
De vi-s dragi cutezătorii Ce-nfruntă valuri şi stihii.
Cupidon mi-a străpuns inima Nu mă-ncântă aurul sclipitor...
Nu-mi poate alina sufletul Decât marinarul meu cutezător.
Cupidon mi-a străpuns inima Nu mă-ncântă aurul sclipitor...
Nu-mi poate alina sufletul Decât marinarul meu cutezător...
Nu! Lasă-l!
La posturi! A început!
- Aprindeţi butoaiele! - Curaj!
Aruncaţi şi distrugeţi!
Intraţi cu plasele în apă!
Repede!
Retrageţi-vă pe uscat! Salvaţi-vă vieţile!
Retrageţi-vă, am spus!
Laşilor, înapoi în apă! Nu găsiţi salvarea pe uscat!
Pe cuvântul meu!
Hai odată!
Am prins una!
Sunt îndrăgostit!
Luaţi-i pe răniţi! Vedeţi dacă găsiţi vreo sirenă vie!
Veniţi să ajutaţi!
Bravo, matelot!
M-a văzut toată lumea? Pentru că a doua oară n-o mai fac.
Înapoi la corabie! Vom merge spre un golf mai ferit.
Acum!
- Dumnezeule! E cumva... - O sirenă.
- Renunţă la nebunia asta, acum. - Nu pot.
Ai mers vreodată pe plajă şi ţi-ai văzut urmele în nisip?
Cam aşa mă simt, doar că paşii sunt înaintea mea.
Pasul, de fapt.
Suntem în Golful Whitecap, dle. Să nu mai zăbovim.
Vom merge pe jos. Gibbs, încotro?
- Domnule, echipajul! - Deja sunt morţi.
- Nu par morţi. - Zău aşa?
Eu aud numai pescăruşi cuibărindu-se. Dumneata ce auzi, dle Groves?
Pescăruşi... cuibărindu-se. Nimic mai mult.
Încotro mergem, Gibbs?
Dumnezeule!
Capul sau direcţia, tu alegi. Nu mă interesează ce anume.
Toată lumea înainte!
- E rândul tău acum, Sparrow. - Chiar era necesar?
Mai bine să nu ştii unde se află corabia mea. Sunt prevăzător.
Şi eu sunt. Dar, mai întâi...
...să mergem la corabia lui Ponce de Leon.
Pe ea de ce trebuie s-o luăm cu noi?
Pentru că lacrimile nu rezistă. Avem nevoie de ele proaspete.
Care ziceai că era ritualul? Apă din Fântână şi lacrima unei sirene?
Şi două pocale din argint, unul cu lacrima, unul fără.
Deci unul cu lacrima şi apă în amândouă.
Ce complicat! Nu ţi se pare?
În ambele se pune apă, dar numai într-unul se pune lacrima.
Cel care bea apa cu lacrima primeşte anii de viaţă ai celuilalt.
Câţi ani?
Toţi anii trăiţi şi toţi anii pe care i-ar fi putut trăi,
dacă soarta i-ar fi fost mai blândă.
Preotule, în eventualitatea în care nu-mi ies socotelile,
aş vrea să se consemneze acum că sunt pregătit să fac orice trebuie
ca să fiu primit în locul ăla în care se duc toţi "sfinţişorii".
Acel loc are un nume, Jack.
Te poţi converti.
Eu mă gândeam să fac asta numai de-aş fi strâns cu uşa.
Timonier!
- Nu poate respira. - Are apă.
Are nevoie de aer!
- Deschide-o! - Va evada!
- O omorâţi! - Eu susţin poziţia misionarului!
Vezi?
Înainte!
Aşa cum credeam.
Nu pe-aici!
- Pe-aici trebuie să mergem, nu? - Desigur.
Doar că trebuie să ocolim pe la est.
Ar însemna să ne abatem de pe drumul spre pocale.
- Atunci ne întoarcem. - Nu avem timp.
- Tu ai insistat să aducem sirena! - Poţi s-o mănânci tu în Iad.
- Mergi ca o fată. - Ştii prea bine cum e.
- Cineva trebuie să se ducă. - Adică să ne despărţim?
Adică să sară? Abia aştept s-o văd şi pe asta.
Se va duce Sparrow. Va găsi corabia şi va aduce pocalele.
- Sparrow? Şi crezi că se mai întoarce? - Da, de ce crezi că se va întoarce?
Nu putem avea încredere în el, tată. Mă duc eu.
Se duce ea.
Cât mai e până la Fântână? Nu prea mai am timp.
Cam o zi de mers spre nord, pe cursul râului.
Când ajungi la nişte iazuri, înseamnă că eşti aproape.
Te duci tu.
Eram sigur că la asta o să se ajungă.
Ştiţi sentimentul ăla pe care-l aveţi uneori când vă aflaţi la înălţime?
Un imbold de a sări?
Eu nu-l am.
- Am nevoie de pocale. - Trage. Scuteşte-mă de săritură.
Te vei duce şi te vei întoarce.
Altfel, o voi omorî pe ea.
N-ai să-ţi omori propria fiică!
Timonier-şef, mai adu şase pistoale, încarcă doar două, dar nu-mi spune.
Tu alegi, dle Sparrow.
Nu...
Nu.
Ăsta.
- Eşti sigur? - Normal.
Din nou.
Fii serios, nici nu sunt încărcate!
Din nou!
Dacă tot vrei s-o omori, de ce n-o laşi să sară?
Poftim?!
Dacă sari tu şi mori, o să aibă şi ea ocazia.
Din nou.
Dacă sar...
...o să supravieţuiesc?
Dă-mi păpuşa.
Da, acum o să supravieţuieşti.
Prostii! Mă duc eu!
Ud, din nou...
Să ne continuăm drumul spre nord, spre Fântână.
Bine jucat, tată.
Ştiai care pistoale sunt încărcate, nu?
Desigur, scumpa mea.
- Ar fi fost bine să avem o hartă. - Sau o corabie.
Opreşte-te! Nu te mişca.
Să nu-ţi atingă pielea.
Ce te uiţi? Ce-i aşa curios ca un bătrânel să aibă o pasiune?
De ce v-aţi oprit? Mergeţi!
Puteţi să dormiţi după ce muriţi! Nu vă opriţi!
Soarta continuă să ne surâdă.
Santiago...
...condusă de celebrul căpitan Ponce de Leon.
Nu era nimeni acolo. Bine, atunci...
Să nu ne oprim.
O să mergi pe jos.
- Nu pot. - Mergi sau mori.
- Pune-ţi braţele în jurul meu. - Eu nu cer ajutor.
Ai nevoie.
- Parcă ne grăbeam, nu? - Să nu rămâi în urmă.
Aşteptaţi aici până vă spun eu!
Aşa o frumuseţe...
Cu siguranţă eşti creaţia Domnului
şi nu vreo descendentă a creaturilor întunecate
ce şi-au găsit adăpostul pe Arcă.
Aşa o frumuseţe...
...cu toate acestea, mortală.
Mortală? Nu.
- M-ai atacat. - Nu.
- Tu eşti diferit. - Diferit...
Nu eşti? Tu protejezi.
M-ai ferit.
- Vezi Fântâna? - Nu, dar suntem aproape.
Aduceţi creatura! Acoperiţi-i capul!
Are un nume!
Spune-ne, rogu-te!
Numele ei e Syrena.
Ponce de Leon...
Dacă 40 de piraţi ar visa 40 de nopţi la comori,
nu s-ar măsura cu cele aflate în încăperea asta.
Tu...
Tu!
- Nu, tu! - Eu am ajuns primul.
- Tu! Ce cauţi aici? - Barbă-Neagră m-a trimis.
De ce? Tu!
Am venit după pocalele din argint pentru suveranul meu.
- Fii serios! - Înapoi, trebuie s-o echilibrăm!
Corabia va aluneca.
Bine, atunci.
Ce-ar fi să alegem fiecare un obiect cam de aceeaşi greutate?
Pune-o la loc! Nu ne atingem de nimic!
- Dar asta? - Pocalele.
- De ce să te uiţi tu primul? - Bine, atunci!
Împreună!
- Bolovani! - Spaniolii!
Ne-au luat-o înainte.
O să mă uit peste hartă. Dacă e ceea ce mă tem...
Mă întreb de ce-o fi lăsat-o în urmă.
Nu atinge harta.
Ei ştiu calea, dar eu văd şi unde şi-au ridicat tabăra, probabil.
Jack!
Gibbs! Eram pe cale să te scot de la închisoare.
Mi-ai furat harta!
Haideţi să începem.
Olé!
Sirene...
Cu grijă! Ochiurile astea sunt adânci. Dacă ne scapă, totul va fi pierdut.
Timonier-şef.
Uită-te!
Au fost legate şi lăsate să moară, să se usuce în soare.
Doar pe jumătate în apă, nu suficient cât să trăiască,
dar suficient cât să moară încet.
Gândeşte-te bine. Semenele tale au fost ucise pentru lacrimile lor.
Syrena... nu vrei să plângi?
Toţi mor, chiar şi tu! Cât de curând, aud.
Ascultă-mă!
Ascultă-mă cu atenţie! Nu auzi ţipetele surorilor tale?
Chiar nu le auzi? Avem nevoie de o singură lacrimă!
Ce creatură împuţită!
- Să-i tăiem degetele, unul câte unul! - S-o sugrumăm!
Să-i stoarcem lacrimile din spatele ochilor!
- Tu ce-ai de zis în toate astea?! - Poate se va răzgândi la ivirea zorilor.
Da, va arde, dar nu pot aştepta soarele. Poate ar trebui să facem un foc.
- Nu! - Nu mă contrazice, preotule!
- N-o tortura! - O singură lacrimă ne trebuie.
O să-i smulg solzii unul câte unul, dacă voi considera de cuviinţă.
Dacă nu-ţi face plăcere, du-te şi roagă-te.
M-am înşelat. Nu toate sufletele pot fi salvate.
Al tău nu poate fi salvat.
Uitaţi, domnilor! Un om care nu se mai teme!
Fiinţa aceea împuţită, cum îi zici, valorează cât o sută ca tine.
Ţii la ea, cumva?
Te-ai îndrăgostit de ea. Nu nega, e limpede ca lacrima.
Întrebarea e... Oare sentimentul e reciproc?
Doamne! Aşa e. Avem noroc!
Varsă o lacrimă sau fii martora pieirii acestui sărman suflet.
Syrena!
Dacă ai putea să verşi o lacrimă, ţi-aş fi recunoscător.
Întristată, dar nu îndurerată.
Încă!
- Nu de mâna ta, tată! - Stai cuminte şi aşteaptă!
Timonier-şef!
Vai de mine, dar ce dure sunt sirenele!
Toate.
Legaţi-o la fel ca pe celelalte. Şi scăpaţi de ăsta.
- Eşti încrezătoare? - Da. Sunt femeie, la fel ca ea.
Care-i planul, Jack? Te-ai înhăitat cu Barbossa.
- E vorba de o fată, o femelă, de sex opus. - Când nu e?
- Mai bine spus, o domniţă. - Vrei să salvezi o domniţă?
Asta da, premieră.
Da, dar mă tem că i-am pricinuit domniţei ceva rău cu multe luni în urmă.
Spune tot.
Gibbs, e vorba de femeia din Sevilla.
Te-ai prefăcut c-o iubeşti, dar ai părăsit-o şi i-ai frânt inima.
Mai rău de atât. E posibil să fi avut scurte...
...răscoliri.
- Răscoliri? - Da.
- Adică sentimente? - Nu, nu chiar sentimente. Mai degrabă...
- Fie, sentimente. Fir-ai să fii! - Şi tot ai părăsit-o? Ce josnic!
Mulţumesc.
Ne furişăm, nu atacăm în forţă.
Mă ocup eu de-aici încolo, având în vedere starea ta.
Nu ai termite, nu?
Apreciez grija ce mi-o porţi, Jack, dar te voi însoţi oricum.
Staţi aici, locotenente. Aşteptaţi semnalul meu.
Acela e liderul. Reţine-i cortul, pentru că acolo...
Stai! Acelea trebuie să fie.
- Sabia ta miroase ciudat. - Da.
Am otrăvit-o cu măruntaiele unor broaşte otrăvitoare.
De la o simplă zgârietură, mori în câteva minute.
Şi n-ai vrea s-o îndrepţi în direcţia opusă?
Mie nu-mi plac broaştele.
Ce faci?
Mă gândesc pe unde să fugim. Tu nu aşa faci?
Ba da.
Dar, alteori, doar improvizez.
Acum ce facem?
Plecăm încetişor, de parcă am fi de-aici.
- Îmi pare rău, Syrena! - Phillip, trăieşti!
Da.
Ai venit după mine!
De ce?
Eşti diferită, nu-i aşa?
Nu ştii ce sunt bunătatea, compasiunea?
Niciodată lacrimi de tristeţe. Sirenele sunt prea dure pentru asta.
Lacrimi de bucurie...
Se spune că, oricum, astea sunt mai eficiente.
Syrena, îţi jur! Eu n-am avut niciun amestec.
Las-o să plece! Acum nu mai ai nevoie de ea.
S-o las să plece? Legaţi-o mai bine. O lăsăm cu semenele ei.
- Cum merge planul de fugă? - Acum ai şansa să improvizezi.
Asta intenţionez. S-ar putea să-mi eliberez o mână.
Ai un cuţit la tine. Ce bine!
Şi mai bine de atât.
Vreau şi eu aşa ceva.
Pentru răzbunare! Dulce şi limpede!
- Răzbunare? - Haide, Hector.
Dacă ai fi vrut pocalele, ai fi văzut că nu mai sunt la locul lor.
Îl aşteptai pe Barbă-Neagră.
Corsarul regelui George, perucă... E teatru ieftin. Pe mine nu mă convingi.
Tu n-ai fost acolo în seara aceea.
- Când ai pierdut Perla? - Mi-a fost luată, n-am pierdut-o.
Eram în largul coastei Hispaniolei când am fost atacaţi.
Nicio avertizare sau ofertă de tratative.
Am fost atacaţi cu tunuri.
Apoi marea de sub Perlă a început să clocotească.
Perla a început să se încline violent dintr-o parte în alta.
Toate scândurile, traversele şi vergile au început să scârţâie.
Frânghiile prinseseră viaţă.
Nava se întorsese împotriva noastră,
înfăşurând frânghiile în jurul echipajului ca nişte şerpi.
Mi-au prins şi mie piciorul,
dar aveam braţele libere, iar sabia îmi era la îndemână.
Eu sunt stăpânul navei mele, nu Barbă-Neagră.
Eu sunt stăpânul destinului meu, nu Barbă-Neagră!
Aşa că am făcut ceea ce trebuia.
Am scăpat cu viaţă.
Deci tu nu cauţi Fântâna.
Nu mă interesează de regele George
sau poveştile care oferă speranţa vindecării membrelor.
Dar mi-aş da şi braţul stâng pentru şansa de a-l ucide pe Barbă-Neagră.
Dreptul, nu?
Am nevoie de braţul meu cel bun ca să-i străpung inima cu sabia otrăvită.
O să am grijă să primeşti ocazia.
Prizonierul evadează.
Evadează! Fugiţi după el!
Nu mai trageţi! Îl vreau viu!
M-am gândit că ăla era semnalul.
- Haideţi! Pregătiţi-vă să plecăm! - Duşmanul încă e pe urmele noastre!
Îmi pare rău pentru pocale, Jack, dar trebuie să ajung la o întâlnire.
- Nu mă mai întorc. - Nici nu mai e nevoie.
- Nu bem ceva? - Bem la Fântână!
Cum se face că nu ne întâlnim niciodată fără să îndrepţi ceva spre mine?
- Ai adus pocalele, Sparrow? - Da.
- Văd că ai venit cu un prieten. - Da.
- Şi omul cu un picior e aproape, nu? - Da.
Acum, înainte să vi le dau, aş avea una sau două condiţii.
Spune-le.
Întâi de toate, îmi daţi înapoi busola. Nu, asta era în al doilea rând.
În primul rând, îţi dai cuvântul că nu-i faci niciun rău Angelicăi.
Nu jur nimic în faţa unuia ca tine, Sparrow.
Dar nu mă costă nimic să recunosc că n-a fost niciodată în pericol.
În al doilea rând, atunci, înainte de primul rând,
îmi vreau busola înapoi.
Te rog. O merit. Ai idee cât de greu a fost să prind porcul?
Nu la cel mare mă refer, ci la cel cu patru picioare.
Mulţumesc!
Şi, în al treilea rând, domnu' Barbă,
există momente, nu prea dese, când reflectez la ticăloşiile mele.
Cea mai mare dintre ele e răul tratament al dlui Gibbs,
loialul meu secund.
Acum că tot ai adus vorba...
L-am lăsat să putrezească în închisoare, nu mi-a păsat, şi nici acum nu-mi pasă,
dar ideea e că trebuie să-l laşi să plece liber.
- Asta e tot? - Cred că da.
Repede! Altfel o să fugă porcul şi... baftă la găsit pocalele.
- Jack, dacă ţi-e tot una... - S-a făcut!
Eliberează porcul.
Dacă nu vă supăraţi, aş vrea să vin cu voi o vreme...
Asta te va duce spre libertate.
Puteam să jur că e undeva pe-aici.
Nu vă opriţi.
- S-a înfundat! - Ţie ţi s-a înfundat!
Jack, încep să cred că nu ştii încotro mergi.
Se spune că nu destinaţia contează, ci călătoria.
Pocalele, te rog.
Daţi-vă înapoi.
Jack...
Ai văzut vreodată Fântâna Tinereţii cu ochii tăi?
Scuze, poţi să repeţi întrebarea?
Timonier-şef...
Nu!
Stai!
Apa vieţii.
- Jupâne Scrum, dacă eşti drăguţ... - Ce să fac?
Ce frumos e...
Sparrow, eu gust primul apa aceea!
Tată...
Omul cu un picior.
- Tu l-ai adus aici. - Aş face eu aşa ceva?
Edward Teach, pentru fărădelegile comise pe mare,
prin autoritatea conferită de Majestatea Sa, regele,
şi spre satisfacţia mea personală, te pun sub custodia Curţii
şi te declar prizonierul meu.
Nu mai pot face şmecherii. Aşa te-ai gândit tu?
Aceste fărădelegi includ, dar nu se limitează
la piraterie, trădare, crimă, tortură de cea mai josnică speţă,
inclusiv furtul unui picior drept păros şi uzat.
Tu îndrăzneşti să înfrunţi această sabie?
Aşa departe de corabia ta? Da.
Să fie oare respiraţia rece a destinului cea pe care o simt pe şira spinării?
Dar mai am o ultimă luptă de dus. Omorâţi-i pe toţi!
Aşteptaţi puţin!
Vreau să înţeleg şi eu ceva.
Deci voi luptaţi împotriva lor, ei luptă împotriva voastră,
toate astea doar pentru că ei doi vor să se omoare?
Unde-i logica?
Exact!
Eu zic să-i lăsăm să se lupte între ei
cât noi ne relaxăm, ne uităm, bem ceva şi punem nişte pariuri!
Ce ziceţi?
Da!
- Omorâţi-i! - Nu cruţaţi pe nimeni!
Dă-te de pe mine!
Scrum, pocalele!
Şi lacrima! Vino după mine!
Dă-mi lacrima. Bun băiat!
Mi-e frică de ea mai mult decât de tine.
Dă-o încoace. Bun băiat.
Pocalele, te rog.
Îmi pare rău, Jack. Ţi-am mai spus, am nevoie de ani.
Şi acum, mă mulţumesc şi cu anii tăi.
Scrum!
Syrena...
Domne, nu o vei lua!
Şi dacă ai luat-o, mi-o vei da înapoi!
Dă-mi-o înapoi! Te rog!
Credeam că soarta va lupta mai aprig.
Nu-ţi permit să-ţi păstrezi zâmbetul ăla pe faţă când te voi ucide.
Uită-te în spatele tău, Edward Teach.
Acest pământ e revendicat în gloriosul nume al Majestăţii Sale, regele George...
Cineva să consemneze actul de bravură al acestui om.
Domnişoară, pocalele, te rog.
Numai Dumnezeu poate da viaţă veşnică, nu această apă păgână!
Distrugeţi acest templu păgân!
Fântâna!
Eşti un nesăbuit. Cauţi aici ceea ce numai credinţa îţi poate oferi.
Credinţa? Care oferă suficientă lumină cât să vezi,
dar suficientă întunecime cât să te orbească?
Ce drăcie mai e şi asta?
Pentru Perlă.
Ce-ai făcut?!
Angelica, nu! E otrăvită!
Nu sunt chiar atât de prost
încât să-l înfrunt pe Barbă-Neagră fără un mic avantaj veninos.
Jack!
Revendic corabia şi echipajul lui Barbă-Neagră,
şi această sabie drept plată pentru piciorul meu lipsă.
Să mergem!
Nu-mi irosi lacrima.
Bea asta. E cea cu lacrima. Tu bea din celălalt pocal.
Nu!
Nu vă pot salva pe amândoi. Unul dintre voi trebuie să se sacrifice.
Ia-l tu, tată. Pentru sufletul tău...
Căpitane Teach, e pe moarte. Trebuie să-ţi salvezi fiica.
Ăsta ia viaţa, iar ăsta conţine lacrima şi dă viaţă?
Da! Grăbeşte-te!
Angelica...
Salvează-mă, copilă.
Nu!
Te iubesc, tată.
Staţi puţin!
De fapt, s-ar putea să fi fost invers.
Pocalul ăsta avea lacrima, iar celălalt avea cealaltă chestie.
- Farsorule! Diavole! - Tată!
Nenorocitule, cum ai putut?!
Tatăl tău te-a salvat. Poate că şi-a salvat sufletul acum.
Eşti rănit.
Doar cu trupul.
Mintea mi-e împăcată, datorită ţie.
Da...
Eram pierdut...
Vântul, refluxul... Se spune că redau credinţa unui om.
Mie, doar tu mi-ai redat credinţa.
Phillip, te pot salva. Trebuie doar să-mi ceri asta.
- Caut un singur lucru. - Ce anume?
Iertarea. Dacă nu eram eu, n-ai fi fost capturată niciodată.
- Cere-mi. - Iartă-mă.
Te urăsc!
Pe flăcăul care ţi-a salvat viaţa?
Anii pe care-i mai am au fost furaţi de la propriul meu tată!
Eu l-am ajutat pe Barbă Neagră să facă ceea ce-ar fi trebuit să facă orice tată.
Eşti crud şi ignorant.
Un pistol şi un glonţ.
Ca să mă sinucid înainte să mor de foame?!
Nu pot avea încredere în tine, drăguţo.
În plus, ruta asta e foarte circulată. Poţi să faci semne unui vas în trecere.
Sau ai putea să încasezi glonţul proverbial.
Şi cum să mă eliberez de legăturI?
Te-ai eliberat în urmă cu jumate de oră,
în aşteptarea momentului potrivit ca să mă ataci.
Recunoaşte, Jack. Încă mă iubeşti.
Dacă ai avea o soră şi un câine, aş alege câinele.
O comoară! Există un cufăr plin de nestemate!
Au puterea de a controla vântul şi refluxul!
- Inventezi! - Stai!
Sunt însărcinată! E al tău.
- Eu nu-mi amintesc să fi... - Erai beat!
N-am fost niciodată atât de beat.
Stai! Vreau să-ţi spun ceva.
Am vrut să ţi-o spun din clipa în care ne-am cunoscut.
Spune mai repede.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc. Dintotdeauna şi pentru totdeauna.
Trebuie să plec!
Jack!
Nu s-a terminat!
Jack!
Ai ratat!
Răzbunarea e a mea.
Domnule!
Am găsit-o sub punte.
Mergem în direcţia vântului! Treceţi la treabă, gândacilor!
Coroana m-a slujit bine,
dar acum, pe zeii mărilor şi vântului, mergeţi spre Tortuga!
Gibbs, tâmpit mizerabil, ai reuşit!
Bănuiesc că am câştigat ceva de pe urma expediţiei noastre comune.
Delectează-ţi ochii.
Busola m-a dus direct la ea.
Dar ce s-a întâmplat cu oamenii lui Barbă-Neagră?
Am folosit manevra pusă la punct în Noua Guinee.
Era păcat să las în urmă o întreagă flotă.
Mare păcat, într-adevăr.
- Urăsc maimuţa aia! - Ai idee cum scoatem Perla?
Avem nevoie de-o arbaletă, o clepsidră, trei capre,
unul dintre noi trebuie să înveţe să cânte la trompetă,
iar celălalt trebuie să facă aşa...
- Eu ştiu pe cineva care are o capră. - Bun! Eu pot să fac aşa.
Jack, trebuie să te întreb.
Ai avut pocalele, apa, lacrima... Puteai să trăieşti veşnic, poate.
Fântâna te pune la încercare, Gibbs,
dar e mai bine să nu ştii care va fi ultima ta clipă,
pentru ca întreaga ta fiinţă să trăiască din plin până la final.
Cine spune că n-o să trăiesc pe veci? "Descoperitor al Fântânii Tinereţii."
Nu pot să aleg altceva, Gibbs. Viaţa de pirat mi se potriveşte.
Înţeles-ai?
Traducerea şi adaptarea: felixuca & veveriţa_bc
Sincronizarea: Leytto
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player