Trebuie să plec.
Trebuie să prind un avion.
Traducerea şi adaptarea Cristian Ciobanu
Te-ai holbat două ore ca să decizi să revii după sărbători?
Sunt cosmetice, nu leacul contra cancerului.
- Nu mergi la aeroport? - Ca să prind zborul de la ora şase?
Mergi cu mine pe opt. N-o să găseşti niciodată un taxi.
Am spus că ajung acasă la nouă.
Ăsta eşti tu.
La naiba, mi-am lăsat mănuşile în biroul lui Brian.
N-am nevoie de el. Mă sui în lift, taxi, avion şi ajung acasă.
Vrei să le ridici pentru mine?
- Sărbători fericite. - Ne vedem în Chicago.
Nu vei ajunge la şase.
Taxi!
Taxiu! Taxiu!
Domnule?
Domnule? Scuzaţi-mă.
Am întârziat rău la aeroport.
Aş putea apela la partea dvs. bună şi să vă cer taxiul?
N-am o parte bună. Scuză-mă.
- Haide! - Aş putea să-ţi ofer 10$ pentru el?
- 20. Îţi dau 20$ pentru el. - Aş accepta 50.
În regulă.
Oricine ar plăti 50$ pentru un taxi ar plăti cu siguranţă 75$.
Nu neapărat.
În regulă, 75. Eşti un hoţ.
Pe aproape. Sunt avocat.
- Sărbători fericite. - Asta va ajuta.
Hei, ăla e taxiul meu! E taxiul meu!
Trage pe dreapta! Trage pe dreapta!
În regulă. Trage pe dreapta!
E taxiul meu!
Trage pe dreapta, amice! Te pui cu cine nu trebuie!
Fiu de căţea! E taxiul meu! Afară!
Scuzaţi-mă.
Vă rog, atenţie. Vă rog, atenţie.
Zborul Mid-Central 909 către Chicago O'Hare are întârziere.
Pentru mai multe informaţii, contactaţi-l pe agentul dvs.
Când vin bunicul şi bunica?
Ajung mâine, dragă.
Mamă? Crezi că bunicul Walt o să mă tragă de obraji?
Bineînţeles. Înseamnă că te iubeşte.
- Ei de ce nu primesc? - Pentru că tu primeşti arsuri indiene.
Prefer trasul de obraji.
Ai grijă de fratele tău.
- Bună. - Cine e?
- Unde eşti? - Cine e?
Sunt tata.
- Zborul are întârziere. - Când crezi că vei ajunge?
- N-ar trebui să fie mai târziu de zece. - O să te aştept.
Te cunosc, nu?
De obicei ţin minte numele, dar l-am uitat pe al tău.
Mi-ai furat taxiul.
N-am furat nimic în viaţa mea.
Am strigat un taxi pe Park Avenue azi după-amiază.
Şi înainte să mă pot sui în el, tu l-ai furat.
Tu eşti tipul care a încercat să-mi ia taxiul.
Ştiam că te cunosc. Da!
M-ai speriat de moarte.
Dar a fost îngrozitor de uşor să prind un taxi la oră de vârf.
- Uită de asta. - Nu pot să uit.
Îmi pare rău. Nu ştiam că e taxiul tău.
Lasă-mă să mă revanşez, vrei?
Ce zici de un hot dog şi de o bere?
- Nu, mersi. - Doar un hot dog, atunci?
Sunt pretenţios la mâncare.
- Cafea? - Nu.
Lapte?
Suc? Nişte ceai? Prăjituri?
Domnule, te rog.
Dă-mi de ştire. Sunt aici.
Ştiam că te cunosc.
Discutaţi asta cu agentul.
Nu pot, nu ştiam că m-a pus la economic.
- Îmi pare rău. Clasa întâi e plină. - Am eu bilet la clasa întâi.
Aveţi număr de economic.
- bună, Larry. - bună, Liz.
- E bine aici? - Aici, acolo. Oriunde e bine.
Scuză-mă.
Veţi primi diferenţa înapoi.
Nu vreau diferenţa,
vreau un loc la clasa întâi pe care l-am rezervat acum o lună.
M-am săturat de dumneavoastră. Acum, luaţi loc.
Te-ai săturat de mine?
Mai întâi mă întârzii, apoi mă loveşti. Ce se mai întâmplă?
Asta e coincidenţă, sau ce e?
Ia un loc.
Nu m-am prezentat. Del Griffith.
"American Light and Fixture", Director de vânzări,
divizia de inele pentru draperii de duş.
Vând inele pentru draperii de duş. Cele mai bune din lume.
Şi tu eşti?
Neal Page.
Îmi pare bine, Neal Page.
Ce lucrezi, Neal Page?
- Marketing. - Marketing? Super. Super. Fabulos.
Nu e drăguţ?
Uite, nu vreau să fiu nepoliticos, dar nu prea le am cu vorbitul.
Aş vrea să termin acest articol. L-a scris un prieten, aşa că...
Nu mă lăsa să te reţin.
Ultimul lucru care vreau să fiu este o moară stricată.
Nimic nu mă deranjează mai mult
decât un fraier care nu poate să tacă.
Dacă mă prinzi că nu-mi tace gura, dă-mi una la cotoaie.
Îmi place.
Dumnezeule, îţi spun, câinii mei latră azi.
Asta e şi mai bine.
Pe şase parai şi oul meu drept că nu aterizăm în Chicago.
Alo?
- Bună. - Unde eşti?
- Sunt în Wichita. - Wichita, Kansas? Ce s-a întâmplat?
N-am putut ateriza în Chicago.
Nu înţeleg ce-are a face Wichita cu o furtună de zăpadă în Chicago?
Ce se întâmplă, Neal?
Am plecat din New York, au închis Chicago, am aterizat aici.
Neal.
Necazuri acasă?
Nu cred că e problema ta.
Cea mai subţire linie pe care un bărbat va păşi
este cea între succesul la servici şi succesul acasă.
Am un motto - să-ţi placă serviciul, să-ţi iubeşti soţia.
O să-mi amintesc asta.
- Care e situaţia zborului? - Simplă.
Nici o şansă să scăpăm de aici în seara asta.
Am avea mai multe şanse să jucăm Morocco cu fundul.
Vom afla în curând.
Până când linia aeriană va anula acest zbor, ceea ce vor face,
vei avea mai multe şanse să găseşti o balerină cu trei picioare decât o cameră.
- Aş putea fi blocat în Wichita? - Eşti blocat în Wichita.
Doamnelor şi domnilor, pot să vă cer puţină atenţie?
Îmi pare rău să vă anunţ că anulăm zborul 909
datorită condiţiilor meteo din Chicago.
Mă întrebam dacă aveţi camere disponibile pentru această seară?
Orice merge.
- Îmi pare rău. - Mai este vreun alt motel...
Neal.
Salut.
Ei bine...
Bine ai venit în Wichita.
Ai rezervat deja o cameră?
N-am găsit nicăieri.
Când am ajuns, tu ai sunat acasă, eu am sunat la Braidwood Inn.
Pe ăla l-am ratat.
Am o idee. Îl cunosc pe manager, i-am vândut nişte inele de draperie.
Dacă plăteşti tu taxiul, îţi fac rost de o cameră.
Da. Da, sigur. Minunat.
În regulă! Ia şi tu de asta, da? Mersi.
- Ăsta e cufărul tău? - Da.
Ar trebui să cari chestia asta prin New York!
Unde naiba e motelul?
- Doobby, mai e mult? - Nu chiar.
De ce n-ai luat-o pe autostradă?
Ai spus că prietenul tău n-a fost niciodată aici
aşa că m-am gândit să arunce o privire.
- Nu e nimic pe autostradă de văzut. - E noapte.
Ştiu, dar e mândru de oraşul lui. E o chestie rară în ziua de azi.
Ai grijă de bagaje, da, Doobby?
Bine, Del.
Dă-te de pe mine.
Stai cu mine.
Salut, Gus.
Del Griffith! Ce naiba faci?
Mai am doar un milion de dolari până când o să ajung milionar.
Gus, el este un vechi prieten, Neal Page. Neal, Gus Mooney.
Îmi pare bine, Nick.
Gus, i-am spus prietenului meu că-l aranjezi cu o cameră.
Ai un card de credit de firmă?
Încă mai onorezi cardurile cu discounturi?
Va trebui să te taxez pentru o cameră dublă, dar o să fie corect.
Poftim, deja economisim bani. Suntem o echipă bună.
Mergeam la Chicago şi furtuna ne-a adus aici.
Ştiu. Am deja cazat jumătate din zborul tău.
Ei bine, cred că eşti aranjat, deci... poftim.
- Ultima cameră din complex. - Vrei să spui c-o împărţim?
Hei, uşurel cu asta.
- Frumoasă plimbare cu taxiul, nu? - Da, minunată.
Nu vrei taxiuri ca ăsta prea des.
- Vrei să faci un duş? - Nu!
Adică dacă vrei să mergi primul.
Ai crezut...
Eu n-aş face... Ce crezi că sunt?
Amuzant. Foarte amuzant.
Hai... Haide!
Nu trebuie să fii rocker ca să porţi coamă...
Scuză-mă.
Aş schimba pernele dar sunt alergic la burete.
Aş strănuta toată noaptea cu aia.
De aceea îmi car propria pernă. E hipoalergenică.
Nu credeam că berile alea vor exploda aşa.
Le-ai lăsat pe un pat care vibrează, ce credeai că se va întâmpla?
A trecut multă vreme, doar că nu m-am prins.
Nu te-ai prins, aşa că eu trebuie să dorm într-o baltă de bere.
- Vrei să schimbăm? - Doar vreau să dorm.
Şi eu. Sunt frânt.
- Bună seara. - Bună seara.
Ea doarme în casa noastră! Va trebui să ard lenjeria!
Dacă pantoful ar fi fost în celălalt picior?
Am merge desculţ!
Traficul se reia pe O'Hare în curând.
Scuze.
- Ce-i? Ce-i? - Asta e!
Dacă nu-mi curăţ sinusurile o să sforăi.
Dacă copilul tău varsă laptele, îl plezneşti?
- Ce vrea să însemne asta? - Nu eşti foarte tolerant.
Te-ai băgat pe sub pielea mea de la New York,
începând cu furtul taxiului meu.
- Doamne, eşti un snob. - Vrei să-ţi aduni dinţii de pe jos?
Şi ostil. Frumoasă combinaţie de personalitate.
Aproape de criminal.
Să te ia naiba! Verşi berea, fumezi, distrugi baia...
Cine te-a lăsat să stai? Te-am lăsat chiar să plăteşti ca să nu te simţi ca un intrus.
- Eu sunt un intrus? - Da.
Aveam o călătorie foarte bună!
Cine a pălăvrăgit în urechea mea în avion? Cine era? Sunt curios.
Cine ţi-a spus să rezervi o cameră? Eu. Din bunătatea inimii mele!
Şi tu eşti un măgar nerecunoscător! Haide, dormi în hol.
Sper că te vei trezi atât de ţeapăn că nici n-o să poţi să te mişti.
Nici tu nu eşti sfânt. Ai primit taxi gratis, cameră gratis.
Şi pe cineva care să-ţi asculte poveştile plictisitoare.
N-ai observat în avion,
că am început până la urmă să citesc pe punga pentru vomă?
Asta nu ţi-a dat un indiciu, că poate tipului ăsta nu-i face plăcere?
Nu totul e o anecdotă. Trebuie să faci diferenţa.
Trebuie să alegi lucruri haioase sau niţel amuzante sau interesante.
Tu eşti un miracol. Poveştile tale nu au nimic din toate astea.
Nu eşti amuzant nici măcar accidental.
Dragă, aş vrea să-l cunoşti pe Del, are nişte anecdote amuzante.
Şi uite un pistol să-ţi zbori creierii, o să-mi mulţumeşti pentru asta!
Aş putea tolera orice seminar despre asigurări.
Zile întregi am putut să-i ascult
cu un mare zâmbet pe faţă.
Ei ar spune, "Cum poţi să suporţi?"
Şi eu le-aş spune, "Am fost cu Del Griffith. Pot suporta orice".
Ştii ce-ar spune ei?
"Ştiu la ce te referi. La tipul cu inelele pentru draperia la duş."
E ca şi cum ai avea întâlnire cu un CD zgâriat.
Mă aştept să văd că ai afişaj de CD.
Doar că eu nu l-aş folosi. Doar tu.
Şi când îmi spui aceste povestiri,
uite o idee bună... să ai o concluzie.
Asta îl face pe ascultător să i se pară mult mai interesant.
Vrei să mă loveşti?
Dă-i drumul, dacă te face să te simţi mai bine.
Sunt o ţintă uşoară.
Da, ai dreptate, vorbesc prea mult.
De asemenea ascult prea mult.
Aş putea fi un cinic cu inima de piatră ca tine,
dar nu-mi place să rănesc sentimentele oamenilor.
Ei bine, poţi să crezi ce vrei. Nu mă schimb.
Eu... mă plac.
Soţia mea mă place.
Clienţii mei mă plac.
Pentru că sunt articolul adevărat. Ceea ce vezi e ceea ce primeşti.
Del.
De ce m-ai sărutat pe ureche?
De ce mă ţii de mână?
Unde ţi-e cealaltă mână?
Între două perne.
Alea nu sunt perne!
- Ai văzut meciul de săptămâna trecută? - Ce meci.
Bears au o echipă tare anul ăsta. O să ajungă departe.
Scoate-mi şosetele din chiuvetă dacă vrei să te speli pe dinţi.
- Unde eşti? - Sunt în Wichita.
- Eşti încă la aeroport? - Sunt la motel cu un tip.
Ai împărţit camera de motel cu un străin? Eşti nebun?
Ajung acolo.
Ai sunat la compania de aviaţie?
Au spus că am o şansă bună să fiu plecat curând.
Dacă ţi-ar fi spus că vulpile sunt animale de casă i-ai fi crezut?
Nu petrec Ziua Recunoştinţei în Wichita. Mă aşteaptă o familie.
- Mă duc acasă. - Nu cu avionul.
Au 18 ore de trafic aerian de deblocat.
Sunt şanse mari să mâncăm curcan aici...
- ...dacă aşteptăm zborul. - Cum mai putem ajunge acasă?
Burt Dingman, amicul meu, munceşte la căile ferate.
- Cu trenul? - Le-am vândut inelele pentru draperii.
Îmi datorează o favoare.
Mă ocup eu. Am plătit pentru restul. De ce să stricăm precedentul?
Mă simt ca un profitor.
- Dacă mă sui în tren, suntem chit. - O să fim.
Asta e partea uşoară.
Ce?
Ştii prea bine ce.
Îmi pare rău. Nu ştiu.
Am avut peste 700 de dolari aici.
Nu ţi-am atins biştarii. Nu sunt hoţ.
Ai cotrobăit prin lucrurile mele aseară?
Nu ţi-am luat banii şi nu mă simt dacă mă acuzi.
Am avut peste 700 de dolari şi tu te-ai băgat în portofelul meu pentru pizza.
- Poate când ai intrat... - Numără-i!
- De parcă i-ai ţine acolo. - Sunt 263 de dolari acolo.
Dacă sunt mai mulţi, atunci sunt hoţ.
Doar numără-i. Numără-i!
263, corect?
- Gol. - Ce?
Sec.
- Am fost jefuiţi. - Crezi?
Ştii, mă gândeam.
Avem de-a face cu un găinar.
Nu ne-a luat cardurile de credit, aşa că putem să ne plătim drumul acasă.
- Ce carduri ai? - Visa şi un card pentru combustibil.
Şi un card Neiman-Marcus în caz că vrem să cumpărăm un cadou pentru cineva.
- Tu ce ai? - Chalmer's Big Man Shoppe,
un lanţ în Nord Vest pe coasta Pacificului.
Bună treabă. Dar nu ne ajută aici.
Nu contează. Du-mă la gară şi mă ocup eu de totul.
Fiul lui Gus o să ne ridice.
- Nu e el, nu? - Sper că nu.
- Tu eşti fiul lui Gus? - Sunt Owen.
- Tu eşti tipul cu draperia de duş? - Da. Del Griffith.
Ce mai faci?
- El este Neal Page din Chicago. - Salut.
Îmi pare bine să vă cunosc.
Trebuie să vă duc în Wichita ca să prindeţi un tren?
Da, am aprecia.
Trenurile nu trec prin Wichita.
Decât dacă sunteţi vite sau porci.
Trenurile pentru oameni pleacă din Stubbville.
O să fie bine. O să fie foarte bine.
Las-o aşa.
Scoate-ţi fundul ăla leneş afară şi pune cufărul ăla în spate.
- Nu. Am reuşit. - E foarte greu.
Nu o deranjează. E mică şi slabă, dar e puternică.
Primul ei copil... a venit aiurea.
N-a ţipat sau ceva.
Nu e ceva?
Eşti un adevărat soldat.
Am făcut-o deja. E gata.
Stubbville e puţin mai departe decât Wichita.
- Cât de departe? - 50 de kilometri.
Poate 60.
Nu mai mult de 70, totuşi, depinde pe unde merge.
Pe drumurile secundare ar putea fi 100.
Dă-mi mănuşa.
Tocmai am curăţat partea cea mică.
Dă-i nenorocita de mănuşă!
Am ajuns?
Nu. Mai avem niţel.
Frumos peisaj, nu?
- Care e temperatura? - Unu.
Mersi.
N-au doi împreună.
Cred că glumeşti. Ştiam eu.
Eu... Secretara era nouă, şi i-am explicat. Îmi pare rău.
- Cred că e plin. - Din cauza sărbătorilor, cred.
Hei, avem noroc că ne-am luat bilet.
Da. Deci, dacă nu ne mai vedem...
Vrei să ne întâlnim să bem ceva în vagonul restaurant?
- O să dorm niţel. - Eşti sigur?
Da. Oricum, a fost interesant.
Asta e subestimarea anului.
Şi mersi pentru bilet.
Neal! Am nevoie de adresa ta. Trebuie să-ţi plătesc biletul ăsta.
- Biletul e cadou. - Nu, haide. Ce adresă ai?
Del, e un cadou.
Sărbători fericite.
La fel şi ţie.
Bună. Te duci acasă de Ziua Recunoştinţei?
- Da. - Şi eu.
Abia o să ajung.
Ce-ai făcut aici?
A spus că a simţit miros de fum?
Mergi doi kilometri până la autostradă,
şi camioanele te vor duce la Jefferson City.
Eşti într-o dispoziţie proastă, nu?
Cel puţin.
Ai călătorit cu autobuzul înainte?
Dispoziţia ta probabil nu se va îmbunătăţi prea mult.
Neal. Fii atent.
Bate un film în avion, nu?
De ce nu faci o poză?
Ai fost prins.
A fost bine.
Acum ar fi bine să-ţi spun,
că biletele noastre sunt bune doar până la St. Louis.
De la St. Louis la Chi-town sunt rezervate ca la balamuc.
În regulă!
A fost amuzant, nu?
În regulă. Cine vrea să cânte un cântec? Cine are un şlagăr?
- Eu am unul. - Neal Page are unul!
Trei monezi într-o fântână
Fiecare căutând...
Ştiţi asta!... Fericirea
Aruncate de trei care speră iubirea... Nu?
Eu sunt de la American Light and Fixture Company,
divizia de bijuterii, şi am afacerea vieţii.
Acesta este cercelul tău cu autograful Dianei Sawyer.
Te uiţi vreodată la 60 de Minute?
Mersi.
Ăsta e fildeş cehoslovac.
Ăsta e. 5 dolari.
Minunat.
Acesta este inelul tău de la Walter Cronkite.
Mulţumesc.
Sunt umplute cu heliu deci sunt uşoare.
Mulţumesc.
Ăsta e un cercel Darryl Strawberry.
În regulă!
Aceştia sunt cercei foarte speciali.
Aceştia au fost iniţial făcuţi
pentru marele vrăjitor al Chinei în secolul patru.
Ăştia nu sunt originali, dar sunt replici foarte reuşite.
Sunt 5 dolari perechea, două pentru 7 dolari.
Întindeţi-vă pe pământ ca un câine de vânătoare
Pentru această Zi a Recunoştinţei
Sunt Marti Page, şi sunt fericit că tatăl meu vine acasă de Ziua Recunoştinţei.
Ştii ceva? Te face să arăţi mai bătrân.
Nu doar un pic. Ai putea să pari de 18 sau 19 ani.
Ai sunat soţia?
Nu era nimeni acasă.
Probabil că fiica mea e la Miss Ziua Recunoştinţei.
Şi tu l-ai ratat?
Îmi pare rău. Astea...
Şi astea sunt momente preţioase.
Nu se mai întorc.
- Petrec prea mult timp plecat. - N-am mai fost acasă de ani de zile.
Serios?
Nu, e un fel de a spune. Sunt pe drumuri atât de mult...
Am sunat un prieten de la Eastern Airlines. Nu arată bine.
Ştiu. Am sunat la toate liniile aeriene.
Ei bine, cel puţin stăm pe cel puţin 100 de fasole din ideea mea genială.
Eşti un vânzător excelent.
Ştii, mă gândeam că...
când ne putem capetele amândoi la contribuţie, chiar putem...
Chiar n-am ajuns niciunde.
Cred că te reţin.
Nu spune asta despre tine. Nu e adevărat, Neal.
Nu, cred că vom ajunge acolo unde mergem mult mai repede
dacă... am fi singuri.
Bine?
Bine. înţeleg.
Cred că o să aranjez asta şi o să plec.
Apreciez asta. E mai greu pentru 2 oameni să călătorească.
- Sigur că e. - Ai rezervări...
- Ştiu. - Mersi pentru masă.
E-n regulă. Şi-ţi datorez şi din asta.
Nu, nu, nu, nu.
Asta e partea ta.
Ia banii. Cumpără copiilor tăi un curcan de ciocolată.
Am să-i las acolo.
Atunci lasă-i. Dacă vrei tu, bine. Am terminat, bine?
Trebuie să plec, aşa că dacă mă scuzi,
am lucruri de făcut, aşa că...
Noroc, şi sper să ajungi repede acasă.
- Ne vedem. - Da, sigur.
E o maşină Lincoln Town albă. Space V-5.
V-5.
Maşina nu e aici!
Am nevoie să mă duci înapoi!
La naiba, la naiba!
Jean Marie, eşti un puţitor.
Nu. Mama va face curcanul.
Da. Tata vrea ambrozie, aşa că vom lua bezele.
Eu fac rulourile şi tu faci afinele.
Ştii că nu ştiu să gătesc.
Da.
Ne vedem mâine atunci. Gobble gobble.
Pa-pa.
Bine aţi venit la Marathon. Te pot ajuta?
Da.
Cum te pot ajuta?
Ai putea începe cu ştersul zâmbetului ăla tâmp
de pe obrăjorii ăia îmbujoraţi.
Apoi îmi poţi da un nenorocit de automobil.
Un nenorocit de Datsun, o nenorocită de Toyota,
un nenorocit de Mustang, un nenorocit de Buick.
Nu-mi pasă cum vorbeşti cu mine.
Nu-mi pasă cum compania voastră m-a lăsat în mijlocul pustietăţii
cu nenorocitele de chei ale unei nenorocite de maşini care nu era acolo.
Şi chiar nu-mi pasă să merg până la nenorocita de autostradă
şi peste nenorocita trecere
ca să-mi zâmbeşti tu în nenorocita mea de faţă.
Vreau o nenorocire de maşină în clipa asta.
Pot să vă văd contractul de închiriere?
L-am aruncat.
Nasol.
- Ce e nasol? - Eşti în rahat.
Bine, 86, trezeşte-te. Vei bloca banda.
- Da, unde mergi? - Chicago.
- Chicago? - Chicago.
Ştii că eşti în St. Louis?
Da, ştiu.
Încearcă cu avionul, e mai rapid şi ai şi o masă gratis.
Dacă aş fi vrut o glumă m-aş fi uitat la tine când faci pipi.
O să stai acolo ca o halcă de carne cu mănuşi?
Ce faci? Aproape ţi-am strivit capul ca pe un pepene.
Del?
- Scoate-ţi maşina de aici! - Doar un minut, bine?
Scoate-o de aici!
Care e problema ta? Nesimţit insensibil!
Nu vezi că am un om rănit aici?
Acum, eu îmi mut maşina dar ajută-l tu.
- Nu! - Plăcerea mea.
Am avut un sentiment că atunci când ne-am despărţit,
cumva, cândva, drumurile noastre se vor mai întâlni.
Eşti bine?
N-am mai văzut un tip prins de testicule.
Noroc că a trecut poliţistul ăla pe acolo
Sau ţi-ai fi ridicat instrumentul ca să-ţi legi şireturile.
Îmi pare rău, e teribil.
Ştii cât de bucuros sunt că nu te-am omorât?
Ştii cât de bucuros aş fi fost dacă ai fi făcut-o?
Nu vorbeşti serios. Aminteşte-ţi, mergi ca restul.
Cum, când agenţia de închirieri îmi dă cheile
unei maşini care nu e acolo,
apoi mă întorc trei mile înapoi ca să aflu că nu mai au maşini?
Eu am luat o maşină, fără probleme.
- Ei bine, Del, eşti un om fermecat. - Nu.
Ştiu. Nu mergi contra curentului.
Ca o mlădiţă pe valurile unui curs puternic.
Nu mai face asta cu scaunul.
Dacă începi să te pui cu astea n-o să stai niciodată confortabil.
- Nu te mai pune cu el. - Trebuie să stau confortabil.
Te doare spatele? Pe mine da, şi sunt doar câteva poziţii bune.
O să-l strici.
Gata.
Minunat.
Minunat, minunat.
- La naiba. - Ce mai e acum?
Nu ajung la picioare ca să-mi scot pantofii.
E-n regulă. Lasă-ţi pantofii în picioare.
Nu mă pot relaxa aşa.
Nu vreau să-ţi miros picioarele.
Cred că e minunat să fii atât de perfect şi fără mirosuri.
Sunt lucruri la tine care mă deranjează dar eu nu le scot la iveală.
- Serios? - E-n regulă.
- Ce e? - O groază de lucruri.
- Zi-mi unul. - Vrei să-ţi zic unul?
- Da. - Bine...
Te joc mult cu biluţele.
Nu mă joc cu biluţele.
Larry Bird nu se joacă cât te joci tu.
- Încerci să porneşti o ceartă? - Nu, doar subliniam ce există, asta-i tot.
- Ştii ce m-ar face fericit? - Mai multe biluţe şi degete în plus?
Ăsta-i... ăsta-i... umor adevărat!
M-ar face fericit dacă ai tăcea.
- Plăcerea mea. - Îmi place tăcerea când conduc.
- Nicio problemă. - Mulţumesc.
Cu plăcere.
Ai stricat scaunul.
Ai stricat nenorocitul de scaun. Nu pot să cred.
Nu era stricat când am ieşit.
- Te-ai fâţâit şi l-ai stricat. - E imposibil de stricat.
Imposibil?
- Vrei să conduci? - Nu. De ce ai făcut asta?
Nu voi fi făcut responsabil pentru greşeli de design.
Ei bine, e confortabil. E foarte confortabil.
Nu vreau să comentez. Să nu ne certăm.
Bine, bine.
- Am să mă culc. - Bine.
Portofelul meu este în torpedou. Nu mă lăsa să uit de el.
Bine.
A fost Ray Charles, "Doin' The Mess Around".
Uitându-ne afară, vremea se îmbunătăţeşte...
Haide.
Rahat!
Poftim.
Gândeşte-te. Relaxează-te.
Dă-mi drumul! Dă-mi drumul!
Ce se întâmplă?
Aproape am lovit o căprioară. Asta-i tot.
Eşti bine?
Da, sunt bine. Da, sunt bine.
E îngrozitor de cald. Scoate-ţi haina.
Da, da, aşa voi face.
Uită-te la tipul ăla pe contrasens. O să omoare pe cineva!
Dumnezeule!
Ce se întâmplă?
Un glumeţ vrea să ne întrecem.
- Întoarce-te! - Nu concura. E ridicol.
În regulă. Haide.
Coboară geamul!
- Vrea ceva. - Probabil e băut.
Mergi pe contrasens!
- Ce? - Mergi greşit!
- Spune că mergem greşit. - E beat.
De unde ştie el unde mergem?
Da, de unde ştie?
Mulţumesc. Mersi mult. Minunat.
Mulţumesc.
Ce fraier.
Mergem pe contrasens!
O să omori pe cineva!
Mergi pe contrasens!
- Camion. Camion. - Ce?
Nu e chiar atât de rău.
Credeam că va fi mai rău de atât.
Vor putea să rezolve asta.
Da.
Adică, a fost aproape.
Putem să râdem de asta acum, suntem bine.
Toată...
Poate ar trebui să strângem lucrurile de pe drum? Ce zici?
Da, e o idee bună.
Spatele meu!
Dumnezeule.
Haide. Îi dăm drumul.
Mersi.
Pune-o jos o clipă.
Ce noapte.
Ce?
Ai făcut-o în sfârşit.
Adică, noroc la returnarea maşinii.
Vor fii fericiţi ca porcii în rahat să te vadă.
Cum ai putut închiria chestia fără un card de credit?
Nu puteai. Cum ai făcut-o?
I-am dat fetei de la tejghea un set de inele pentru draperia de la duş.
Nu poţi închiria o maşină cu inele de la draperia de la duş.
Ei bine...
cumva...
cardul tău Diner's Club a ajuns la mine în portofel,
- şi eu doar... - L-ai furat!
- Nu chiar. - Mi-ai furat cardul!
N-am făcut asta!
Mi-ai furat cardul, ai închiriat o maşină şi ai ars-o!
L-am găsit în portofelul meu! Credeam că tu l-ai pus acolo.
De ce l-aş fi pus acolo?!
- Din bunătate? - Bunătate?
Bunătate? L-ai furat!
El l-a furat!
Nu! Vroiam să ţi-l returnez
împreună cu preţul închirierii plus dobândă!
Nu mi-ai dat adresa ta! M-ai fentat.
Nu aveam bani, carduri, nimic.
- Dă-l înapoi! - Nu pot!
De ce nu?
Pentru că...!
De ce?
Pentru că atunci când am oprit pentru benzină
ţi-am pus cardul înapoi în portofel.
Eşti supărat pe mine?
Ai fi putut să mă omori, strângându-mă de gât.
Aşa a murit Houdini.
Un lucru bun - cu tot aerul ăsta curat, vom dormi ca bebeluşii.
Neal? Hei, hei, Neal, aşteaptă.
Am nevoie de o cameră.
Dacă eşti supărat, ar trebui să luăm camere separate.
- Ia-ţi propria cameră. - Am nevoie de un card de credit.
Bine. Bine.
Am...
Diner's...
Visa... şi un card de combustibil.
Astea nu sunt...
carduri de credit.
- În regulă. Plătesc cash. Cash. - 42,50.
Ce zici de... 17 dolari?
Nu pot face asta.
Te rog. Ai milă.
Port aceeaşi chiloţi de Joi.
Nu pot să verific asta.
Nu eu sunt proprietarul.
17 dolari şi un ceas foarte drăguţ.
Ai dori o cameră?
Am o mică problemă aici. Nu am cei 42,50.
Ai 17 dolari şi un ceas bun?
Nu, n-am. Am...
Am 2 dolari şi...
şi un Casio.
Va trebui să spun Noapte Bună!
Ei bine, Marie, din nou, draga mea, ai avut dreptate.
Sunt, fără îndoială, ce-a mai mare durere-n fund
care a venit vreodată pe pământ.
M-am întâlnit cu cineva în compania căruia îmi place, şi eu ce fac?
Mă dau în bărci.
Am chinuit sărmanul suflet.
I-am cauzat mai multe necazuri decât are dreptul.
Doamne, am o gură mare.
Când am să mă trezesc?
Aş vrea să fii aici cu mine chiar acum.
Dar cred că asta nu se va întâmpla.
Nu acum, oricum.
Ce-am făcut ca să dau peste tipul ăsta?
Ai să îngheţi acolo.
- Cum e băutura? - E bună.
Mai vrei una?
Pe unde ai fost?
Ai fost vreodată în Italia? Ai băut Amaretto?
Da. Ăsta e un gin. E tequila acolo?
O mică călătorie mexicană.
- Tequila? - Poftim. Vine.
E o combinaţie bună, sau ce?
Nu. Probabil că nu.
Eu, am să mă întorc în Jamaica.
Jamaica, omule. Du-te în Jamaica. Bea nişte rom, omule.
Bagă. Aşa, aşa, omule.
Rahat.
Ştii, când voi fi mort şi îngropat, tot ce-mi trebuie ca să dovedesc că am fost aici
erau nişte draperii de duş care n-au căzut.
Mişto moştenire, nu?
Cel puţin, ca un minim absolut,
ai o femeie pe care o iubeşti cu care să îmbătrâneşti, nu?
O iubeşti, nu?
Iubire nu este un cuvânt suficient.
Nu e un cuvânt suficient de mare pentru ceea ce simt pentru soţia mea.
- Pentru soţii. - Pentru soţii.
Ei bine, lasă-mă să închid această conversaţie
spunând că eşti un individ unic.
Ce înseamnă unic? Nemernic în latină?
- Ia vodka sau le lovesc. - Da.
Ei bine, am să-ţi spun...
Câte necazuri am avut, într-o zi o să-mi amintesc şi o să râd.
Crezi?
Râd deja.
Doamne.
Când maşina a sărit în aer.
Scaunul era fierbinte, nu?
M-am simţit ca un mare Whopper. Întoarce-mă. M-am făcut pe partea asta.
Mă tem să mă uit la fundul meu. Cred că am urme de grătar pe el!
Ce sunt astea?
Chipsuri de cartofi.
Sunt peste tot!
Parcă e tabăra de vară.
Acum, cum se închide asta?
Doar un minut.
- Împinge-o bine. - În regulă.
În regulă.
- Împinge! Împinge! - Asta fac!
Împinge, în numele lui Christos!
- Trebuie s-o zgâlţâim. - În regulă, bine.
Sus şi jos. Începem. Gata?
- Da. - Începem.
Înapoi!
Urcă!
Haide!
Minunat. Minunat. Un poliţist. Ai grijă!
Cât de repede mergeai?
Nu-mi dau seama. Vitezometrul e topit.
- O foarte bună dimineaţă, d-le ofiţer. - Bună.
Vă pot ajuta cu ceva?
- Ce naiba conduci? - Am avut un mic incendiu aseară.
Ştii cât de repede mergeai?
Tocmai vorbeam cu prietenul meu despre asta.
Vitezometrul nostru s-a topit aşa că e foarte dificil să ne dăm seama.
120 de kilometri pe oră.
120, da?
Ei bine, da. Aş putea crede asta. Sigur.
Ştiţi mai bine, mai ales pentru că avem un vitezometru topit.
Crezi că acest vehicul este sigur pentru călătorie pe autostradă?
Da, cred. Chiar cred. Cred că...
Nu e drăguţ, dar te duce acolo unde doreşti să mergi.
- Nu are oglinzi în exterior. - Am pierdut-o.
- Nu vă merg semnalizatoarele. - Nu, nici unul.
Totuşi, radioul încă funcţionează, cât de amuzant ar părea.
Radioul e singurul lucru care mai funcţionează. Nu mă întrebaţi cum.
- Nu vă pot lăsa cu acest vehicul. - Ce să nu ne lăsaţi?
Nu este potrivit de drum.
Va fi reţinut până când va fi făcut sigur pentru călătorie.
Bine, d-le ofiţer, admit că am încălcat legea, şi-mi pare foarte rău.
Şi m-aţi prins şi nu voi comenta nimic, jur.
Totuşi...
dacă ne reţineţi maşina,
n-am să pot ajunge la casa prietenului meu de Ziua Recunoştinţei.
Ei bine, ne-a sosit nava.
E gratuită, şi e non-stop.
- Am spus că te voi duce acasă. - Câtă vreme merge încălzitorul.
Conducătorul era cam reticent cu oamenii care merg în taxiul lui.
- Deci nu putem sta aici. - Atunci unde ar trebui să mergem?
E mai bine decât pe jos?
Ai să fii în Chicago în mai puţin de trei ore, cam pe acolo.
Dacă nu dăm de trafic, şi nu cred că ar trebui să fie.
E Ziua Recunoştinţei.
Ne mişcăm acum.
Poţi crede acum?
- A fost o călătorie dată naibii. - Cu siguranţă a fost.
Dar, după tot ce s-a făcut şi s-a spus, m-ai dus acasă şi apreciez.
Data viitoare, să mergem la clasa întâi, da?
- Sper să nu mai fie o data viitoare. - Ştiu ce vrei să spui!
Aici stai tu?
Da.
A fost o plăcere să te cunosc. Îmi pare rău că ţi-am cauzat necazuri.
Nu, n-ai făcut-o, m-ai dus acasă, şi,... puţin cam târziu...
Câteva zile.
Dar,... sunt şi un pic mai înţelept, acum, aşa că...
Şi eu.
- Sărbători fericite. - La fel şi ţie.
O Zi a Recunoştinţei fericită, Neal. Transmite iubirea mea familiei.
- Poate o să-i întâlnesc cândva. - Salut-o pe Marie din partea mea.
Da.
Deci...
- Şi să ai O Zi a Recunoştinţei fericită. - Hei, tu ştii.
Ne vedem.
Eu mă... Eu mă plac.
Soţia mea mă place.
Cel puţin, minimul absolut,
ai o femeie pe care o iubeşti cu care să îmbătrâneşti, nu?
Petrec prea mult timp plecat.
N-am mai fost acasă de ani de zile.
Del, ce cauţi aici?
Ai spus că te duci acasă. Ce mai faci aici?
Eu,...
Nu am o casă.
Marie a murit de opt ani.
Eşti un tip norocos, Neal.
Ştiu.
Nu voi sta mult. Poate doar o să vă salut, apoi plec.
Haide.
- Salut, puştiule. - Tati!
A venit Neal!
Del Griffith, socrul meu, Walt,
soacra mea, Peg, mama mea, Joy, şi tatăl meu, Martin.
Ăsta mic e Neal Jr., şi mica mea nestemată, Marti,
şi undeva pe aici este micul meu băieţel, Seth.
Dragă, aş vrea să cunoşti un prieten de-al meu.
Bună ziua, d-le. Griffith.
Bună ziua, d-nă. Page.
Traducerea şi adaptarea Cristian Ciobanu
Resincronizare 1 CD: SERGIUS