FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
Nu contează ce spun ei, totul se rezumă la bani.
Aşa că hai să presupunem, doamnelor, că sunteţi funcţionare la depuneri şi credite. Priviţi.
Unu, doi, trei. Vedeţi?
Ai luat totul, şi noi n-am luat nimic.
- Şi voi le aveţi pe toate patru. Priviţi. - Oh!
Dar nu ţi-aş încredinţa aur adevărat.
- Din acest motiv asta valorează cât un penny. - Hmm.
Şi dacă v-aţi întrebat unde s-a dus celălalt, priviţi.
Un penny din ureche. Cât costă restul?
- L-ai văzut pe Edward? - Nu, nu l-am văzut. Grozavă petrecere, Philip.
Soţia mea a avut o grămadă de lucru; a trebuit să apeleze la un organizator de petreceri.
- Scuză-mă, Ann. Howard, ce mai faci? - Philip, bine.
Hei, înţeleg că Edward va prelua Morse Industries.
- Mda, păi n-a venit aici să se bronzeze. - Pot să intru şi eu în treaba asta?
- Mda. Sună-mă. - Când?
Sună-mă numai.
- Bună. Sunt Philip Stuckey, avocatul lui Edward Lewis. - Unde e invitatul de onoare?
Probabil undeva s-a retras şi încântă o femeie foarte drăguţă.
Ce mai faci?
I-am spus secretarei să se ocupe de aranjamente. Nu te-a sunat?
Ba da. Vorbesc cu secretara mai mult decât vorbesc cu tine.
- Înţeleg. - Ştii că am şi eu viaţa mea, Edward.
Asta e o săptămână foarte importantă pentru mine, şi am nevoie de tine aici.
Dar tu nu-mi dai nici o atenţie. Crezi doar că sunt la cheremul tău.
Nu cred că eşti la cheremul meu.
Păi, tu întotdeauna mă faci să simt asta.
- Poate că pur şi simplu ar trebui să mă mut de la tine. - Dacă asta vrei, da.
În regulă, când te întorci în New York o să stăm de vorbă.
- Acum e un moment la fel de potrivit ca oricare. - Bine, sunt de acord, Edward. Rămâi cu bine.
- La revedere, Jessica.
- Phil mi-a sugerat că poate ar trebui să iau o... - Phil e doar avocatul meu, bine?
- Da domnule. - Cum s-au prezentat acţiunile Morse, la deschiderea bursei Nikkei?
- Nu ştiu. - Nu ştii?? Tokyo s-a deschis în urmă cu vreo 90 de minute.
- Trebuie să ţii lucrurile astea în mână, bine? - S-a făcut.
- Bună, Dl. Lewis. - Bună. Ce mai faci? Vreau ca toată treaba asta...
rezolvată cât de curând cu putinţă. Trebuie s-ajung la New York până duminică.
- Am luat bilete la Met. - Da domnule.
- Haina dvs, Dl. Lewis. - Mulţumesc.
- Edward! - Susan!
- Bună. - Bună.
- Mi-a părut rău să aflu de Carter. - Ah, da. Mersi.
- Am auzit că te-ai căsătorit. - Păi...mda. N-am putut s-aştept după tine!
- Mmm. Susan, spune-mi un lucru.
- Da? - Când tu şi cu mine eram împreună,
vorbeai mai mult cu secretara mea decât cu mine?
Ea a fost una din domnişoarele de onoare.
Hmm. Soţul tău e un tip foarte norocos.
- Cu bine. - Mersi, cu bine.
- Şi tu? - Cu siguranţă.
- Minunat. - Pleacă. Edward pleacă.
- Scuză-mă. - Sigur.
- Maşina asta e a domnului Stuckey?
Edward, unde te duci?
- Ţi-ai luat cheile de la maşină? - De ce, care-i problema cu limuzina?
Uite, limuzina e blocată acolo în spate. Darryl nu poate s-o scoată.
- Te rog dă-mi cheile. - În regulă, uite.
Nu cred c-ar trebui să conduci. Eşti un pic agitat. Să nu-mi conduci maşina.
Lasă-mă să rezolv ceva aici. Băieţi, ce fel de sistem e asta?
Puteţi să daţi maşinile astea la o parte de-aici? Uite, Edward...
- Edward, eşti obişnuit cu schimbătorul de viteze? - O, da.
- Ai condus vreodată o maşină cu schimbător? Ascultă, e-n regulă. - Mda, mda.
- Numai să fii atent cu ea. E o maşină nouă.
- Nu, uh ... Numai nu ... - E-n regulă, mă descurc.
- Edward ! Ei lasă-mă în pace, te rog !
- Îmi place la nebunie maşina asta. - Şi mie. Uite, nici măcar nu ştii unde mergi.
- O să te pierzi în întuneric.
- Beverly Hills e la vale!
- Oh, la naiba.
- Hărţi aici. Hărţi.
S-ai una bună.
- Ce spui blondino ? - Bună, scumpule, vrei să te distrezi?
- Hei, iubitule, cauţi companie? - Mda, dragă, căutam.
- Uite-mă. - Eu sunt Al şi el e prietenul meu Bill. Urcă-n maşină.
Aşteaptă o clipă. Se pare că nu mă-nţelegi.
Asta-i treaba mea. La sfârşitul lunii, adun chiria tuturor.
Aşa că dă-mi banii acum, sau te dau afară.
Bun venit la Hollywood!
Oricine vine la Hollywood are un vis.
Care-i visul tău? Care-i visul tău?
Hei, domnule? Hei, care-i visul tău?
Bună şi ţie.
- Ce s-a întâmplat? O puicuţă. A cumpărat-o pe-acolo.
Detectiv Albertson. Ce ştii despre fata aceea?
Să-ţi spun omule. Nu ştiu cu cin' se-nvârte.
Haide omule. Tocmai am scos-o din tomberonul din spate. Care-i peştele ei?
Cocaina-i peştele. Ea e o căpşunică.
Umblă creanga pe străzi, şi-şi vinde, pardon, trupul pentru o doză.
Şi tu ce faci? -Eu sunt mişto.
Oh, pun pariu. Hei, hei, hei! Scuze! Scuze!
- Ce eşti, de la presă? - Nu, nu. Noi suntem din Orlando.
Oh, nu pot să cred! Tu...Eu mă ocup de turişti care fotografiază trupul, Al.
Ce s-a întâmplat?
Hei, Pops, Kit a fost pe-aici?
Sus în sala de biliard.
Hei, Viv!
- S-a terminat? - Carlos o ştii pe colega mea de cameră, Vivian.
- Asta e Angel. Colo e Fraieru'. - Îi ştiu pe toţi! S-a terminat, Kit?
Carlos mi-a vândut ceva marfă că lumea. Tocmai am avut petrecerea asta. Am fost gazdă.
Nu pot să cred c-ai cumpărat droguri cu banii de chirie. Ce-i cu tine Kit?
Aveam nevoie de ceva să mă facă aeriană.
- Păi, avem nevoie de bani de chirie. Oh, calmează-te gagico.
- Îmi datorează doar încă 200. - Carlos!
- Încă 200 de parai? - Aia au fost de cu mult înainte.
E corect, 200, Vivian. Dar dacă vrei să "lucrezi" banii ei cu mine,
- putem să ne înţelegem. - E o ofertă foarte drăguţă, Carlos, dar nu acum.
- Haide, Viv. Hai jos. - Lucrează...Lucrează, ce?
- Ce-o să "lucram"? - Chiar o placi, Carlos?
Ai luat-o, pe când dormeam?
- Nu erai disponibilă pentru consultare. - Hei, hai să mergem.
Bucăţică! Bucăţică!
- Pe lângă asta, e apartamentul meu. - Mda, ei bine, trebuie să stau şi eu acolo, Kit.
Uite ce, ai venit; ţi-am dat ceva bani; Ţi-am oferit un loc unde să stai...
Şi câteva sfaturi de preţ de-ale "meseriei".
Aşa au fost împrejurările şi a trebuit să-i dau şi lui ceva.
Aşa că nu mă scoate din sărite.
- Ăsta nu-i un pumn, Kit. - Să nu te scot din sărite?
Să nu te scot din sărite? Tocmai am văzut o fată scoasă din tomberon.
Ştiu. Marie cea Slabă. Dar... ea era un... fulg.
Era dependenta de droguri. Dominic s-a străduit s-o îndrepte de luni de zile.
Lăsaţi-o în pace!
Nu vrei să ieşi de-aici?
Să ies de unde? Unde dracu' vrei să mergi?
Ahh, nimic în afară de gunoi.
- Scuză-mă. - Ha?
- Poţi să-mi spui cum ajung în Beverly Hills? - Eşti aici!
Aia-i casa lui Sylvester Stallone, chiar acolo.
- Mersi. - Cu plăcere.
- Hei, tu. Rachel. - Ce?
- Mda. Vezi stelele de pe trotuar, păpuşă? - Mda.
Păi, Vivian şi cu mine, îl "lucram" pe Bob Hope, şi pe fraţii Ritz,
şi-l lucrăm şi pe Fred Astaire, până jos la Ella Fitzgerald.
Ăsta-i terenul nostru de călărie, şi avem vechime. Aşa că mai bine fă colţu'.
Iertaţi-mă. Îmi trăgeam doar sufletul. Şi pe lângă asta, ea e nouă.
Mda. Păi eu sunt veche, aşa că du-te de te odihneşte pe Monty Hall sau Esther Wilson.
- Williams... - Esther Williams! Unde ţi-e locul!
Las-o mai moale, Kit. Chiar să ştii c-ai ajuns o morocănoasă.
- Eu, morocănoasă? - Da.
Uneori.
Păi, pen' că mi-e foame. Mă duc să-mi iau ceva de mâncare.
Hei, fetelor. - Hei, to, păpuşo!
Ce-ai zice de-un cadou? E ziua mea de naştere.
Visează mai departe!
Pare că nu prea merge în seara asta.
Mda, păi...poate ar trebui să ne luăm un "peşte", ştii tu. Carlos umblă după tine.
Şi-apoi o să ne conducă vieţile şi o să ne ia banii. Nu.
Ai dreptate. Noi decidem cine, când şi cât.
- Crezi că arăt ca Carol Channing ? - Nu! Îmi place cum arăţi.
- Eşti plină de farmec.
Oh, hei, hei. Uite colo!
Stai puţin. E un Lotus Esprit.
Nu, e chiria. Trebuie să-l agăţi. Arăţi ca lumea în seara asta.
Să nu iei mai puţin de-o sută. Sună-mă după ce termini. Ai grijă de tine.
- Ai grijă de tine.
Lucreaz-o.Lucreaz-o, dragă. Lucreaz-o!
Lucreaz-o. Şi ia-o în posesie.
Da, poţi să te descurci.
- A-ntâia e pe-aici pe undeva.
Hei, scumpule, cauţi o şustă?
Nu, caut Beverly Hills. Poţi să-mi spui unde e?
Sigur. Pentru cinci parai.
- Ridicol. - Ei, preţul tocmai a crescut la zece.
Nu poţi să mă taxezi pentru îndrumări.
Pot să fac orice vreau, iubitule. Nu eu-s rătăcită.
În regulă, bine?
În regulă. Ai câştigat, eu am pierdut. Ai să-mi dai rest la 20?
Pentru 20 îţi arăt personal. Îţi arăt şi unde locuiesc starurile.
- Oh, e-n regulă. Am fost deja la Stallone. - Chiar aşa. Uh, în jos.
Lumini! Luminile ar fi bune aici.
- Asta-i o maşină tare - E puţin... capricioasă
- E a ta? - Nu
- Furată? - Nu chiar
Cum te cheamă?
Cum ai vrea să fie?
- Vivian. Mă cheamă Vivian. - Vivian.
- Aşa că, în ce hotel stai? - Regent Beverly Wilshire.
La capătul străzii, la dreapta după colţ.
Omule, bijuteria asta trebuie că ia curbele ca pe sine!
Scuză-mă?
Păi, nu te scoate din minţi? Şi asta are numai patru cilindri.
- Te pricepi la maşini. De unde provine asta?
Drumuri şi piste. Băieţii de-acasă cu care am crescut,
le aveau cu monştrii de metal: Mustang, Corvette.
- Aha. - Le cumpărau ieftin, şi le dregeau. Eu eram atentă.
Şi tu, cum de ştii atât de puţin despre maşini?
Prima mea maşină a fost o limuzină.
- Aha. - Şi unde este...
acest cămin al monştrilor de metal?
Millage Ville, Georgia.
Ştii ceva, cred c-ai făcut să-i cadă cutia de viteze în spate.
- Nu schimbi vitezele ca lumea. Ăsta e un "H" standard.
"H" standard... De parcă aş şti ce înseamnă.
- Ai condus vreodată Lotus?
- Nu. - Păi o să-ncepi chiar acum.
- Glumeşti. - Nu. E singurul mod prin care pot să te dau jos de pe haina mea
Puneţi-vă centurile. Am să vă duc în cea mai grozavă cursă a vieţii.
- Am să-ţi arăt ce poate maşina asta cu adevărat. Eşti gata? - Sunt gata.
- Ţine-te bine. - În regulă. - Să-i dăm drumul.
Asta are pedalele ca şi maşinile de curse. Sunt foarte apropiate.
Aşa că probabil e mai uşor de condus pentru o femeie, pentru că are picioarele mai mici.
În afară de mine. Am 41.
Ştiai că piciorul ţi-e la fel de mare ca braţul, de la cot până la încheietură?
- Ştiai asta?
- Nu, n-am ştiut. - E o banalitate.
Spune-mi, cam cât... cam câţi bani faceţi voi fetele în zilele astea?
Aproximativ.
Nu pot să iau mai puţin de-o sută.
- O sută de dolari pe noapte. - Pentru o oră.
O oră?
Câştigi 100$ pe oră şi ţi-ai prins cizma cu un ac de siguranţă?
Trebuie că glumeşti.
- Niciodată nu glumesc când e voba de bani. - Nici eu.
O sută de dolari pe oră.
Destul de dificil.
Păi, nu. Dar există potenţial.
Bună seara, Domnule Lewis.
Mai aveţi nevoie de maşină în seara asta?
Sper că nu!
Ah. Am ajuns.
Mda.
O să te descurci?
Da, o să iau un taxi cu cei 20 de dolari.
- Du-te înapoi la biroul tău. Mda.
Biroul meu. Chiar aşa.
Păi, mulţumesc pentru plimbare.
- Ne mai vedem. - La revedere.
Nu iei taxiul?
Nu, îmi place autobuzul.
Mă gândeam... Ai zis cu adevărat 100$ pe oră?
- Da. -Da.
Păi, dacă nu ai alte aranjamente dinainte...
aş fi foarte mulţumit dacă m-ai însoţi în hotel.
S-a făcut.
Cum te cheamă?
-Edward. -Edward. Asta e numele meu favorit în întreaga lume!
- Nu! - Să-ţi spun ceva; asta e soarta, Edward.
Asta este.
- Vrei să pui asta pe tine? - De ce?
Păi, hotelul ăsta nu e genul de aşezământ care să închirieze camere cu oră.
Aha.
- Wow! - E-n regulă.
- Sfinte Sisoe. - O să te simţi bine.
Vino cu mine. Şi nu te mai agita atât.
- Bună seara, Dl. Lewis. - Bună. Ai mesaje?
- Da, avem câteva. - Mulţumesc.
- Ai putea să ne trimiţi nişte şampanie şi căpşuni, te rog? - Bineînţeles.
Serviciul la camera pt. Dl. Lewis, vă rog.
Oh, dragă.
Ştii ce mi s-a întâmplat? Mi-a fugit firul la ştrampi.
Nu port ştrampi.
Păi, fă-mă fericită! E o canapea pentru două persoane.
- Pentru prima dată în lift. - Ah...
Închide gura, dragă.
Scuze, nu m-am putut abţine.
Încearcă.
- Apartamentul de la mansardă. - Apartamentul...
- Da. - Mmm.
- La stânga. - Oh.
Oh, îmi lipsesc cheile.
Impresionată?
Glumeşti? Trec pe-aici întotdeauna.
- De fapt, să ştii că închiriază camere cu oră. - Binenteles că da.
Wow, ce vedere că lumea!
- Pun pariu că poţi vedea până la ocean de-aici. - Te cred pe cuvânt.
- Nu ies acolo. - De ce?
- Mi-e frică de înălţimi. - Îţi e?
Şi cum de-ai închiriat apartamentul?
E cel mai bun. Am tot căutat un apartament la primul etaj,
dar n-am găsit.
Păi, acuma că mă ai aici, ce-ai de gând să faci cu mine?
- Vrei să ştii ceva? N-am idee. -Nu?
Nu prea am plănuit asta.
Păi, plănuieşti toate lucrurile?
- Întotdeauna. - Mda. Şi eu.
Sunt de fapt...Nu, nu sunt o planificatoare. N-aş spune că am fost o planificatoare.
Aş spune că am fost un fel de, ăă, o fată a ocaziei.
Ştii, moment cu moment Aşa sunt eu. Asta e ...Mda.
Mm-hmm. Ştii, ai putea să mă plăteşti.
Asta poate ar fi un mod de a sparge gheaţa.
Oh, da. Scuze. Presupun că e acceptabil bani ghiaţă.
Da, desigur.
Te-ai aşezat pe faxul meu.
Păi, pe aşa ceva n-am mai fost până acum.
- Simpatică. E foarte simpatică. Mulţumesc.
În regulă. Pe-aici.
Ia unul. Am roşii, verzi şi galbene.
Nu mai am purpurii, dar mi-a mai rămas o "monedă de aur".
Prezervativul campionilor. Primul şi singurul. Nimic nu trece prin asta.
-Ce spuneai? Hmm? O lovitură a siguranţei.
Sunt o fată a siguranţei.
- În regulă, hai să-ţi punem unul din astea.
Nu. Eu...
Hai să mai vorbim un pic, bine?
Să vorbim. Mda...ăă...în regulă.
Edward, eşti în oraş pentru, afaceri sau plăceri?
- Afaceri, cred. - Afaceri, crezi...
Păi...dă-mi voie să ghicesc.
Asta ar face din tine... un avocat.
- Un avocat. - Mm-hmm.
- Ce te face să crezi că aş fi avocat? - Ai un fel de, ăă...
aparenţă pătrunzătoare, lipsită de scrupule.
Pun pariu c-ai cunoscut o mulţime de avocaţi.
Am cunoscut o mulţime de toate felurile.
Ce-i asta?
- Şampanie. - Oh! Bine.
Aş putea de asemenea să mă fac utilă.
- Să dau jos o sarcină.
- Bună seara. - Bună.
- Ăă, unde aţi vrea s-o pun? - Unde am vrea?
Ăă, colo lângă bar.
Scuze!
Va fi trecut în contul dumneavoastră, Dl. Lewis.
Mulţumesc.
- La ce te uiţi?
- La ce se uită? - Ah, da. Poftim. Mulţumesc foarte mult.
Mulţumesc foarte mult, domnule. Să aveţi o noapte bună.
Bacşişul. Wow. Mi-a scăpat asta. Oh.
Proastă... - Nu-ţi face griji.
- Te superi dacă-mi scot cizmele? - Nu, deloc.
- Ei, ai soţie? Prietena? - Le am pe amândouă.
- Unde sunt? Fac cumpărături împreună?
Ex-soţia mea...e acum în Long Island... în ex-casa mea...
cu ex-câinele meu.
Poftim. Ex-prietena mea, Jessica, e în New York...
mutându-se din apartamentul meu chiar acum în timp ce vorbim.
De ce nu încerci o căpşună?
- De ce? - Întăreşte gustul şampaniei.
Oh, mişto.
- Ca lumea.
- Nu bei? - Nu.
Ascultă, am apreciat toată scena aia de seducţie care ai început-o,
dar permite-mi să-ţi dau un pont: sunt un lucru sigur, bine?
Sunt cu tarif orar. Am putea să trecem mai departe?
Am senzaţia că problema asta cu timpul e o chestie serioasă pt. tine.
De ce n-am rezolva-o chiar acum?
- Grozav, hai să-ncepem. - Cât face pentru întreaga noapte?
Să stau aici?
N-ai putea să-ţi permiţi.
- Încearcă-mă. - 300 $
S-a făcut. Mersi. Acum putem s-o luăm mai pe îndelete.
Vin într-un minut. Şampania aia îmi cam dă de furcă.
- Nu te-am auzit. Ce-ai spus? - Ăă...
Am spus c-o să ies într-un minut.
Ce e... Ce ai în.. acolo în mână?
- Ce ascunzi? - Nimic.
În regulă, uite. Nu vreau droguri pe-aici.
Nu vreau aşa ceva. Ia-ţi lucrurile şi banii şi te rog pleacă.
Nu mă droghez, bine? - N-am mai luat droguri de la 14 ani.
Ce e asta? Ce e asta?
- E mătase pentru dinţi. -Da? Şi?
Mi-au intrat sâmburii ăia de căpşuni. Şi nu trebuie să-ţi neglijezi gingiile.
Îmi pare rău. Te rog continuă.
Mersi.
- Ai să priveşti? - Nu, mă duc.
Mersi.
Chestia e că, ăă, forate puţini oameni mă surprind.
Mda, păi, eşti norocos. Cei mai mulţi mă şochează ca dracu'.
- Mă urmăreşti. - Am plecat.
-Da, asta poate fi adevărat, Vance.
Da, ştiu, dar tot am nevoie de numerele de la Morse Industries.
Aa-uh. Le am pe cele din Londra.
- Am nevoie de cele din Tokyo.
O să-i sun şi o să le am când le vreau. Mersi mult.
Am un mic picnic pe covor. Sigur nu vrei să bei?
Ştii că am grijă de viaţa mea. Nu se vede?
Ştii, n-am văzut niciodată episodul ăsta.
Ce vrei?
Ce faci?
De toate.
Dar nu sărut pe gură.
Nici eu.
- Hei, ce faci acolo? - În regulă.
- Bună dimineaţa, domnilor. - Bună dimineaţa, domnule Thompson.
- Bună dimineaţa, bună dimineaţa. - Bună dimineaţa, domnule.
- Bună dimineaţa, domnule Thompson. - Bună dimineaţa, Marjorie.
Bineînţeles Morse se va lupta. E de aşteptat.
Şi-a condus compania de multă vreme.
Nu cred că e pregătit să i se ia numele de pe antetul firmei.
Vrea să te întâlnească personal.
Eu n-aş face-o. -Bineînţeles, că nu. Dar fă-o, oricum.
Deseară. Cina. Aranjează.
Oh, Edward, Edward. - Ascultă, nu-i o idee bună să te vezi cu el.
Cu siguranţă, nu singur. Ştii? E un tip în vârstă impulsiv.
Ştii, dacă spunem ceva greşit, putem s-ajungem la tribunal.
Păi, ştii că e întotdeauna o posibilitate ca lucrurile s-o ia auirea.
De-aia îmi face plăcere atât de mult. Oh, apropo, Phil, despre maşina ta.
- Oh, Doamne. Ce e? - Ia curbele de parc-ar fi pe sine.
Cum? Ce înseamnă asta? Edward? Edward!
Bună.
Păi, bună dimineaţa.
Roşu...
Mai bine.
Nu m-ai trezit. Văd că eşti foarte ocupat.
- Am să plec într-o clipă. - Nu, nu-i nici o grabă.
Ţi-e foame? Trebuie să-ţi fie.
De ce nu stai să mănânci ceva?
Ăă, mi-am permis să comand tot ce era în meniu.
N-am ştiut ce-ţi place.
- Mulţumesc. - În regulă? Bine.
- Ai dormit bine? - Mda, prea bine.
- Am uitat unde am fost. - Riscul meseriei?
Mda. Tu ai dormit?
Da, un pic pe canapea.
Am avut de lucru azi noapte.
Nu dormi, nu ei droguri,
nu bei, de-abia mănânci.
Cu ce te ocupi, Edward? Pen' că ştiu că nu eşti avocat.
Aşa e.
Mai sunt patru scaune aici.
Oh.
- Deci, cu ce te ocupi? - Cumpăr companii.
Ce fel de companii?
Păi, cumpăr companii care se afla în impas financiar.
Dacă au probleme, trebuie că le iei drept chilipir, ha?
Păi, compania pe care o cumpăr săptămâna asta,
chilipirul se ridică la vre-un miliard.
- Un miliard de dolari? - Da.
Wow. Trebuie că eşti tare isteţ, ha?
Eu am făcut numai 11 clase.
Tu unde ai ajuns cu şcoală?
Până la capăt.
Bătrânii tăi trebuie că sunt mândri, ha?
Aşa că nu ai efectiv un miliard de dolari, nu-i aşa?
Nu, câştig ceva de la bănci, investitori.
Nu-i un lucru uşor.
- Şi nu faci nimic şi nu construieşti nimic. - Nu. Nu.
- Şi ce faci cu companiile după ce le cumperi? - Le vând.
Stai, lasă-mă să fac eu asta. Le vinzi.
Păi, nu vând întreaga companie; O desfac în bucăţi...
şi vând bucăţile; valorează mai mult decât întregul.
Păi, e ca şi cum ai fura maşini şi ai vinde piesele, nu-i aşa?
- Mda, cam aşa. Însă legal. - Mm-hmm.
Poftim. Uite, acum e perfect.
Nu-i rău. Nu-i rău deloc. Unde ai învăţat să faci asta?
Am regulat întregul consiliu profesoral în liceu.
Am avut un bunic! A fost drăguţ cu mine. Îi plăcea să poarte cravate duminicile.
Te superi dacă...ăă...o să înot un pic în cada ta înainte să plec?
Nu, de loc. Numai să stai în capătul cu apă mai puţin adâncă.
- Alo? - Edward, sunt Phil. Ascultă, tocmai ies pe uşă.
Vroiam să te anunţ, treaba cu Morse e pregătită pentru deseară.
- Oh, grozav. - Îşi aduce nepotul.
Îl pregăteşte ca să preia comanda. Nu ştiu.
Ah, da. Îl cheamă David şi e un tânăr foarte activ. Joacă polo.
Uite, trebuie să-ţi spun asta din nou. Nu-mi place că te duci singur.
Uite, cred că ar fi mai bine dacă ai merge... cu o însoţitoare.
- Ştii? Ca să fii monden.
- Edward? M-ai auzit? - Oh, da. Mda, sunt aici.
- Ce se aude?
- Camerista care cântă.
- Mda... ascultă.
- Edward, cunosc o mulţime de fete drăguţe. - Nu, nu cunoşti.
- Şi pe lângă asta, am deja una.
Tu concentrează-te, doar să afli ce urmăreşte Morse. Am plecat.
- Nu-i aşa că-ţi place la nebunie Prince?
- Mai mult decât viaţa însăşi. - Nu baţi la uşă?
Vivian, vreau să-ţi propun o afacere.
- Ce vrei? - O să fiu în oraş până duminică.
Aş vrea să-ţi petreci săptămâna cu mine.
- Serios? - Da.
Da, aş vrea să te angajez.
- Ai vrea să te gândeşti să petreci săptămâna cu mine?
Am să te plătesc să-mi fii la dispoziţie.
Uite, mi-ar plăcea nespus să-ţi fiu la dispoziţie.
dar, tu eşti un tip bogat şi arăţi şi bine.
Ai putea să obţii un milion de fete gratis.
Vreau o profesionistă.
Nu am nevoie de nici o încurcătură romantică săptămâna asta.
Dacă vorbeşti despre 24 de ore pe zi, o să te coste.
Oh, da, bineînţeles!
Ei bine, hai să vedem.
Dă-mi o cifră estimativă. Cât costă?
Şase nopţi întregi şi zile de asemenea.
- Patru mii. - Şase nopţi a 300, face 1.800.
- Dar vrei şi zilele. - Două mii.
- Trei mii. - S-a făcut.
Sfinte Sisoe!
Vivian.
Vivian, ăsta e un "da"?
Da. Da.
O să lipsesc cea mai mare parte a zilei. Vreau să-ţi cumperi ceva de îmbrăcat.
- Ar trebui să te gândeşti la cecuri de călătorie. - Poate vor fi seri în care vom ieşi.
- Ai nevoie de ceva de purtat. - Cam ce?
Ăă, nimic prea strălucitor. Nici prea sexy.
- Conservator. Înţelegi? - Plictisitor.
Elegant. Alte întrebări?
- Pot să-ţi spun Eddie? - Nu, dacă te aştepţi ca să-ţi şi răspund.
Aş fi stat pentru 2.000.
Ţi-aş fi plătit şi 4.000.
- Ne vedem deseară. - Iubitule, am să mă port cu tine aşa de frumos,
că n-o să mai vrei să mă laşi să plec.
Trei mii pentru şase zile. Şi, Vivian, am să te las să pleci.
Dar sunt aici acum.
Trei mii de dolari!
Ooh.
Alo?
Am tot sunat. Unde ai fost azi noapte?
- Mamă? - Sunt Viv.
Oh. Bună. A trebuit să fiu la o petrecere. Unde eşti?
Oh, omule. Eşti pregătită pentru asta? Tipul?
Lotusul? Sunt în camera lui de hotel din Beverly Hills.
În apartament. Baia lui e mai mare decât Blue Banana!
Trebuie să ascult toate astea?
Kit, vrea să stau toată săptămâna. Şi ştii ce-o să-mi dea?
- Giceste. Nu o să ghiceşti niciodată.
- Trei mii de dolari. - Rahat!
Jur. Şi bani în plus să-mi iau haine.
Oh, omule! M-ai tâmpit. Şi eu ţi l-am dat pe tip!
Trei mii. Zău? E pervers?
- Nu. - Scârbos? - Arată bine.
- Atunci ce naiba are? - Nimic.
- Ţi-a dat deja banii? - La sfârşitul săptămânii. - Asta era deci problema cu el.
Păi, mi-a dat 300 pentru noaptea trecută. Şi, Kit...
Am să-ţi las ceva bani la oficiu, pentru tine. Te rog să-i iei.
Sunt la Regent Beverly Wilshire. Scrie.
Ai scris? O să uiţi. Scrie.
Reg...Bev...Wil.
Încă ceva. Unde să mă duc să caut haine? Marfă de calitate.
- În Beverly Hills ? - Mda.
Rodeo Drive, dragă.
- Bună. - Da, doamnă. Pot să vă ajut?
Da, las asta aici pentru Kit De Luca. O să vină ea să-l ia.
- Să nu-l deschizi. - Nu, doamnă.
- Grazie - Arrivederci
Miss Wilson, o cunoaşteţi pe doamna aceea?
Nu, domnule.
- Vă pot ajuta cu ceva? - Mă uitam şi eu.
Căutaţi ceva în mod special?
Nu. De fapt, da. Ceva...conservator.
Da.
- Aveţi lucruri frumoase. - Mulţumesc.
- Cât costă asta? - Nu cred că vi se potriveşte.
Păi, n-am întrebat dacă mi se potriveşte. Am întrebat cât costă.
Cât costă asta, Marie?
E foarte scumpă.
- E foarte scumpă. - Uite ce-i, am bani să cheltuiesc aici.
Nu cred că avem ceva pentru dumneavoastră.
Evident că nu vă aflaţi în locul potrivit.
Vă rog să plecaţi.
Cabinetul doctorului? Cu două străzi mai în jos şi la stânga.
Mulţumesc.
Cei de la Tiffany preiau spaţiul de după colţ; le place proiectul.
Suntem foarte încântaţi de toată treaba.
Aţi observat că Via Rodeo este prima stradă nouă...
în Beverly Hills în ultimii 75 de ani?
- Scuzaţi-mă doamnă, pot să vă ajut? - Mă duc în camera mea.
- Aveţi o cheie? - Oh. Am uitat de cartonaşul ăla.
- Sunt la etajul cel mai de sus. - Sunteţi oaspete aici?
- Sunt cu un prieten. - Şi cine ar fi prietenul?
- Edward. - Edward?
- Edward...Edward, ăă...
- El mă cunoaşte. - Dennis.
Dennis, tocmai ai ieşit din tura de noapte? Hmm?
- Da, domnule. - O cunoşti pe această tânără doamnă?
- E cu Dl. Lewis. - Dl. Lewis.
Asta e. Edward Lewis! Mulţumesc, Dennis.
- Evident că l-a acompaniat noaptea trecută. - Mulţumesc.
Oh, Doamne! Ce mai e acum? Ce? Ce?
- Ce e cu toată lumea astăzi? - Nu, nu. E în regulă, veniţi cu mine.
- Va trebui să stăm de vorbă un pic. Mulţumesc. Dennis, mulţumesc. - Vin.
- A, cum vă numiţi, domnişoară? - Cum ai vrea să mă cheme?
- Nu vă jucaţi cu mine, domnişoară. - Vivian.
Mulţumesc. Vivian.
Păi, Dră. Vivian.
Lucrurile care se petrec la alte hoteluri nu merg la Regent Beverly Wilshire.
Acuma, Dl. Lewis, oricum este un client foarte deosebit,
şi ne place să-i considerăm pe clienţii nostrii deosebiţi, ca prieteni.
În calitate de client, ne aşteptăm de la Dl. Lewis să-şi înregistreze oaspeţii,
dar ca prieten, îi trecem cu vederea aceasta.
Acuma, presupunem că-i sunteţi o...
- Rudă? - Da.
Aşa credeam şi eu. Atunci trebuie că-i sunteţi...
Nepoată?
Bineînţeles. Natural, când Dl. Lewis va pleca, nu o să vă mai vedem vreodată în acest hotel.
Presupun că nu mai aveţi alţi unchi pe-aici.
Bine! Atunci ne înţelegem reciproc. Aş dori de asemenea să vă îndemn...
să vă îmbrăcaţi într-un mod un pic mai potrivit; cam asta e tot.
Nu, nu e tot. Asta am încercat să fac. Am încercat să merg...
să-mi iau o rochie pe Rodeo Drive, astăzi, şi vânzătoarele n-au vrut să mă servească.
Şi am toţi banii ăştia şi n-am rochie!
Nu că m-aş aştepta să mă ajutaţi, dar am toate aceste probleme, bine?
Trebuie să-mi iau o rochie pentru cina din seara asta.
Şi nimeni nu vrea să mă ajute.
Oh, omule, dacă chemi poliţia...
Da, cheamă poliţia. Grozav. Spune-le că-i salut.
Îmbrăcăminte pentru dame.
Cu Bridget, vă rog.
Da, Bridget. Bună. Sunt Barnard Thompson de la Regent Beverly Wil...
Mulţumesc, da, dar aş vrea să te rog să-mi faci o favoare.
Trimit pe cineva acolo. Numele ei e Vivian.
Eu un oaspete deosebit.
E nepoata unui oaspete foarte deosebit.
Acum ăsta e giuvaerul din coroana lui Morse:
proprietate industrială de primă mână întinzându-se în porturile din Long Beach şi LA
Posibilităţile impobiliare sunt nelimitate, dar cea mai mare parte va fi nivelată.
Tocmai am primit informaţia, Dl. Stuckey.
Edward, tocmai am primit actualizarea despre Morse. Don, poţi să ţii tu proiecţia, te rog?
Da, ce? Spune.
Bătrânul Morse tocmai a intrat pe interior cu un contract de $350 de milioane.
- Ca să construiască distrugătoare pentru marină.
Contractul marinei militare. Nu pot să cred.
- Ai spus că n-au nimic concret! - Am crezut că n-aveau.
Hei, ştii că dacă e adevărat poate să coste mult mai mult.
Acele acţiuni pot să se ridice până la cer.
- Mda, nu-i o aiureală, Sherlock. - Poate că am avut noroc să obţinem informaţia asta acum, domnule.
- Vezi, am putea încă să renunţăm. - Să renunţăm?
Hei, las-o amice. Avem o mie de oameni-ore pt. treaba asta.
- Nimeni nu renunţa la nimic! - Philip, cred că are dreptate.
- Domnilor, liniştiţi-vă!
Liniştiţi-vă! Pe cine cunoaştem la Comisia de Investiţii al Senatului?
Senatorul Adams.
În regulă, Senatorul Adams. Hai să aflăm unde este.
Marina Militară nu va cheltui $350 de milioane pe ceva fără să obţină aprobarea investiţiilor.
- Nu înţeleg ce se petrece aici astăzi, domnilor. - Alo?
De asta te-am angajat Phil, ca să te îngrijorezi în locul meu.
Voi fi în biroul tău. Bob, dacă vrei să-mi trimiţi analizele geologice ?
- Nici o problemă. - Mulţumesc. - Edward.
- Ascultă, e totul pregătit pentru întâlnirea de diseară? - Mm-hmm.
Cine e fata asta cu care mergi?
Nimeni pe care ai cunoaşte.
Da, Edward Lewis Enterprises. Phil Stuckey.
Da, este chiar aici.
- Nu te îngrijora, Dnă. Rainey. Am să te sun de îndată ce va veni. - Mulţumesc.
- Să ai o zi bună. - Mulţumesc.
Bună. Trebuie să fii Vivian. Numele meu este Bridget.
- Da, bună. Barney a spus c-o să te porţi frumos cu mine.
E foarte drăguţ. Care îţi sunt planurile cât te afli în oraş?
- O să luăm cina - Oh, nu te aşeza acolo, dragă!
- O să ieşiţi? La cină? - Mm-hmm.
Păi atunci ai nevoie de o rochie pentru coctail. Vino cu mine.
Acuma, sunt sigură că o să găseşti ceva pe-acolo ce o să-i placă unchiului tău.
- Porţi 40, nu-i aşa? - Da. Cum ai aflat asta?
- Oh, asta-i meseria mea. - Bridget, el nu e tocmai unchiul meu.
Ei nu sunt niciodată, draga mea.
Barney! Scuze, domnule.
- Am luat o rochie!
Păi, am sperat că o s-o şi porţi.
Oh, nu, n-am vrut s-o mototolesc! Ascultă, mi-am luat şi pantofi. Vrei să-i vezi?
Nu, nu-i nevoie. Sunt sigur că sunt foarte drăguţi. Mulţumesc.
În regulă, ascultă. N-am vrut să te întrerup, dar Bridget a fost foarte drăguţă...
şi am vrut să spun mulţumesc.
- Eşti ca lumea. - Cu plăcere, D-ra Vivian.
Alo?
Să nu ridici niciodată telefonul.
- Atunci de ce mă suni? - Ai cumpărat haine astăzi?
- Am luat o rochie. Pentru recepţie. - Grozav.
O să fiu în holul hotelului, la 7:45 exact.
Cum? N-o să vii sus la uşă?
Asta nu e o întâlnire. E o afacere.
Oricum, unde mă duci?
Te duc la un restaurant numit Voltaire.
- Foarte elegant. - În regulă.
O să ne întâlnim în hol, dar numai pentru că mă plăteşti.
Păi, mersi frumos.
Fă-mi legătura cu ea din nou, te rog.
- Dl. Stuckey a vrut să te vadă. - Da, spune-i că mă aflu în mijlocul unei convorbiri foarte importante.
- Alo?
- Ţi-am spus să nu ridici telefonul. - Atunci nu mă mai suna.
- Eşti bolnav.
- Barney! - Nu vi s-a potrivit.
Oh, nu, nu, nu. Aa-am o mică problemă.
În regulă D-ră. Vivian, încă o dată.
- Şervetul pt. cina. - Şervetul pentru cină se aşează blând în poale.
Bine. Braţele pe masă. Staţi dreaptă.
Furculiţa pentru creveţi...
furculiţa pentru salată... furculiţa pentru cină...
Sigur am înţeles ce-i cu furculiţa pentru salată.
Celelalte tacâmuri mă derutează.
În regulă, dacă eşti emoţionată, numără dinţii.
Patru dinţi: furculiţa pt. cina.
Şi uneori, furculiţa pt. salată are trei dinţi. Şi uneori...
Scuzaţi-mă, Dl. Lewis. Sunt Dl. Thompson. Sunt managerul hotelului.
- Scuză-mă, vroiam doar să sun. - Da, domnule.
- Am un mesaj pt. dvs., domnule. - De la cine?
- De la nepoata dvs, domnule. - De la cine?
Tânăra doamnă care stă cu dvs. în cameră, domnule.
Oh. Hmm.
- Cred că ştim amândoi că ea nu e nepoata mea. - Bineînţeles.
Motivul este pentru că sunt singur la părinţi.
- Da, domnule. - Care e mesajul?
Vă aşteaptă în foaier.
Interesantă tânără, D-ra Vivian.
- Interesantă. - Să aveţi o seară bună, domnule.
- Mulţumesc, Dl...? - Thompson. Sunt managerul ... managerul hotelului, domnule.
Ai întârziat.
Eşti uluitoare.
Eşti iertat.
Mergem la cină?
- Pe aici, D-le. Lewis. Petrecerea vă aşteaptă. - Nu te mai agita.
- Dl. Morse. - Da, Dl. Lewis. Sunt Jim Morse.
Mingea asta de foc este nepotul meu, David.
Păi, nu ştiu despre partea cu mingea de foc dar nepot este îndeajuns de adevărat.
Îmi face plăcere să vă întâlnesc pe amândoi. Dânsa e o prietenă de-a mea, Vivian Ward.
- Bună. Sunt foarte încântat să vă cunosc. - Dl. Morse. David.
Vă rog luaţi loc.
Scuzaţi-mă.
- Unde te duci? - Mă duc până la toaletă.
- Sus pe scări, în dreapta. - În regulă, Scuzaţi-mă.
- Să comand pentru tine? - Da.
Te rog s-o faci. Mulţumesc.
Am s-o fac.
Dl. Lewis, bunicul meu crede că oamenii care creează compania...
trebuie să-i controleze destinele. - Unde e salata?
Salata vine la sfârşitul mâncării.
Aceea e furculiţa pe care o ştiam...
Lasă-mă pe mine, uh, s-o pun altfel.
Între declaraţiile dvs. oficiale şi zvonurile care plutesc în jurul acestui lucru,
ne este foarte greu să pricepem care sunt intenţiile dvs. reale.
Nu ştiu despre tine, dar eu n-am fost niciodată în stare să-mi dau seama ce merge cu ce!
Ştiţi, a fost o vreme când construiam vase de mărimea unui oraş.
- Bărbaţi ca bunicul meu au zidit ţara asta. - Cine a comandat asta?
Domnul a comandat, doamnă. Bon appetite.
Asta e escargot. În limba franceză înseamnă melci. O delicatesă.
Încearcă. David?
Dl. Lewis, dacă veţi prelua controlul - şi nu cred că se va întâmpla - dar dacă ar fi aşa,
ce planuri aveţi cu compania?
S-o dezmembrez şi s-o vând pe bucăţi.
Sunt sigur că înţelegeţi că ideea nu mă încântă...
să transformaţi 40 de ani din munca mea în piaţa dvs. de vechituri de la colţ de stradă.
La preţul pe care-l plătesc pentru pachetul acesta de acţiuni, domnule Morse, veţi fi un om foarte bogat.
Sunt destul de bogat. Vreau doar să-mi conduc şantierul naval.
Afurisiţi unşi cu toate alifiile...
Se întâmplă mereu.
L-am întâlnit pe tatăl tău. Cum îl cheamă?
- Carter. - Da. Carter. Carter Lewis.
Nu e chiar aşa de nemernic cum zice lumea.
- Nu, eu am privilegiul ăsta. - Şi asta îl face să fie mândru?
Mă îndoiesc. Nu prea mai contează acum. A murit.
Oh, n-am auzit. Îmi pare rău.
Şi mie.
Dl. Morse, m-aţi chemat pentru această întrunire. Cu ce vă pot fi de folos?
- Lăsaţi-mi compania în pace. - Nu pot face asta. Deţin 10 milioane în acţiuni.
- O să vă răscumpăr pachetul. - Nu aveţi atâţia bani.
Vom avea; obţinem un contract să construim zece distrugătoare.
Nu va fi nici un contract. Contractul e acum îngropat la Comisia pentru Investiţii.
- Şi va rămâne acolo. - Şi cum dracu' ai scos aşa ceva?
Aveţi politicieni corupţi prin buzunare, sau ce?
Uşor, uşor, calmaţi-vă. Calmează-te, David.
- Dl. Lewis joacă dur. - Da, da, aşa fac.
Am ascultat destul. Vivian, a fost o mare plăcere să te cunosc.
Îmi pare rău, bunicule. Trebuie să ies să iau aer. Dl. Lewis.
Mai bine mă duc cu nepotul meu. Voi doi, bucuraţi-vă de cină.
Sunt sigur că va fi delicioasă. Succes, domnişoară.
Ai grijă, Lewis. Am să te fac bucăţi.
De-abia aştept, domnule.
Edward?
Edward, ai spus că n-ai ieşit niciodată aici.
Păi, am ieşit numai pe jumătate.
N-ai spus prea multe în maşină pe drum spre casă.
Te referi la cină? Am fost un maniac.
Vreau să spun că afacerile au mers bine, cred. Ştii?
El are necazuri. Şi tu îi vrei compania.
El nu vrea să renunţe.
Mulţumesc pentru recapitulare.
Problema e că eu cred că l-ai plăcut pe Mr. Morse.
Aş vrea să cobori de acolo; îmi creezi palpitaţii.
Îţi creez palpitaţii? Ce-ar fi dacă m-aş da pe spate cam aşa?
M-ai ... M-ai salva dacă aş cădea?
Vivian, vorbesc serios. Hai... nu mă uit.
E foarte înalt. Uite, fără mâini, fără mâini! În regulă, gata. Îmi pare rău.
Adevărul este că este cu totul irelevant dacă-mi place de omul ăsta sau nu.
Nu îmi permit să mă implic emoţional în afaceri.
Ştiu. Kit îmi spune întotdeauna,
"Să nu fii afectuoasă când faci şmecherii."
Pentru asta nu sărut. E prea personal.
E că ceea ce spui: Stai în nesimţire şi nu te implici.
Când sunt cu un tip, sunt ca un robot. O fac şi gata.
Vreau să spun...cu excepţia ta.
Oh, bineînţeles, nu cu mine.
Tu şi cu mine suntem nişte creaturi atât de asemănătoare, Vivian.
Amândoi regulăm oameni pentru bani.
Mi-a părut rău să aflu de tatăl tău.
- Când a murit? - Luna trecută.
Îţi lipseşte?
N-am mai vorbit cu el de 14 ani şi jumătate.
N-am fost acolo când a murit.
- Vrei să vorbim despre asta? - Nu.
Uite, hai să-ţi spun ceva pen' că am o idee.
Hai să ne uităm la filme vechi, toată noaptea. O să vegetăm doar în faţa TV-ului.
- "Să vegetăm"? - Da. Să stăm nemişcaţi ca legumele. Ca nişte broccoli.
Uite, îţi spun eu ceva. Mă întorc. Şi o să fim broccoli, mâine.
- Unde te duci? - Cobor puţin.
Ai spus certificat de căsătorie?
Acuma nu mai schimbă subiectul, dă-mi odată ştampila.
Oh, te iubesc, Adam, Alex, Peter, Brian, sau oricare ţi-o fi numele.
Oh, te iubesc.
Bună, ah, sunt în apartament. Tipul care a fost aici,
Dl. Lewis, l-ai văzut pe undeva pe-acolo jos?
Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult.
N-am ştiut că ştii să cânţi.
Cânt numai pentru străini.
M-am plictisit singură acolo sus.
Domnilor, aţi vrea să ne lăsaţi vă rog?
Mulţumesc.
Oamenii fac întotdeauna ceea ce le spui să facă?
Cred că da.
Trezeşte-te. Vremea cumpărăturilor.
Acuma, dacă ai ceva necazuri folosind cardul acesta, să sune la hotel.
În regulă?
Mai multe cumpărături.
Mm-hmm.
Sunt surprins că n-ai cumpărat mai mult de o rochie, ieri.
- N-a fost chiar aşa de distractiv precum credeam că o să fie. - De ce nu?
S-au purtat urât cu mine.
Urât cu tine?
Oamenii se uită la mine.
Ei nu se uită la tine; la mine se uită.
Cei cu magazinele nu sunt drăguţi cu oamenii. Nu-mi place.
Ei nu sunt niciodată drăguţi cu oamenii; sunt drăguţi cu cărţile de credit.
În regulă, nu te mai agita. Şi scapă de gumă.
Nu-mi vine să cred că ai făcut asta.
- Da. - Sunt Dl. Hollister, managerul. Pot să vă fiu de folos?
- Edward Lewis. - Ah, da, domnule.
- Vezi tânăra aceea de acolo. - Da.
- Ai ceva în magazinul ăsta aşa de frumos pe cât este ea? - Oh, da.
Oh, nu ! Nu, nu, nu, vreau să spun că avem multe lucruri atât de frumoase pe cât vrea dânsa ca ele să fie.
Asta e ideea la care vroiam să ajung, şi cred că putem fi de acord cu asta.
- Pentru asta atunci când aţi venit... - Scuzaţi-mă. Vom avea nevoie de încă câţiva oameni să ne ajute.
Şi-ţi spun de ce. Vom cheltui o sumă exorbitantă aici.
Aşa că vom avea nevoie de mult mai mulţi oameni care să ne slujească.
Asta ne place cu adevărat. Înţelegeţi asta.
Domnule, vă aflaţi în magazinul potrivit şi în oraşul potrivit, de altfel.
Tot ceea ce vedeţi aici, putem face. Fiţi pregătiţi să vă distraţi.
Mary Pat, Mary Kate, Mary Francis, Tovah, să vedem !
- Haideţi. Aduceţi-le, fetelor. - Oh asta e absolut divină.
- Scuzaţi-mă, domnule, uh, - Da ?
De ce sumă exorbitantă vorbeaţi cu exactitate ?
Moderată, sau foarte ofensivă?
- Foarte ofensivă. - Îmi place aşa de mult.
Dl. Lewis, Domnule. Dl. Lewis, cum merge până acum? Destul de bine, cred.
Cred că avem nevoie de o serveală majoră.
Foarte bine, domnule. Nu sunteţi numai arătos, ci şi foarte puternic.
Am putut observa în secunda în care aţi intrat, că sunteţi un om de luat în considerare...
- Hollister. - Da, domnule.
Nu eu. Ea.
Îmi pare rău, domule. Îmi pare rău.
Cum merge, doamnelor?
Oh, Edward, Edward. Unde naiba eşti?
A ieşit zvonul în stradă. Morse o să-ţi pluseze oferta.
Contrează? Doamne, e un păsăroi bătrân puternic.
Ştie că contractul marinei militare stagnează. De unde o să ia banii?
Nu ştiu. Apelează la angajaţii săi.
Totuşi are nevoie de cineva să-i semneze hârtia.
- Află cine e. - Da, bine. Aşa am să fac.
Eşti pe cont propriu. Trebuie să mă întorc la lucru. Arăţi grozav!
- Ea are cardul meu. - Şi o vom ajuta să-l folosească, domnule.
- Lui Edward i-ar plăcea foarte mult cravata aceea. - Vrei să-i dai cravata aceea?
- Cravata? - Da, dă jos cravata şi da-io.
- El vrea să facă asta de altfel. - Va fi nebun după cravata asta.
Cine a comandat pizza?
- Pot să vă fiu de folos? - Nu, mulţumesc. Bună.
- Bună. - Îţi aminteşti de mine?
- Nu, îmi pare rău. - Am fost aici ieri. Şi n-ai vrut să mă serveşti.
- Oh. - Lucrezi după comision, nu-i aşa?
Uh, da.
Mare greşeală. Mare. Uriaşă!
Acum trebuie să mă duc la cumpărături.
Mulţumesc.
- Domnule Lewis. - Domnilor.
Băieţi, hai să terminăm asta în după masa asta, ha?
Jake, aranjează ceva cu Blair. Pe la 2:00, 2:30 ar fi bine.
Ai avut dreptate cu Morse. Şi-a ipotecat tot ce avea, până la lenjeria de corp,
ca să obţină un împrumut de la bancă.
Şi nu-i orice bancă. Plymouth Trust, ha?
- Hmm. - Aşa că nu putem spune că...
afacerea ta contează mult mai mult pentru ei decât prietenul nostru Dl. Morse.
Tot ceea ce trebuie să faci e să suni la bancă.
Mda.
Edward, scuză-mă pentru că-ţi spun asta dar, ce naiba e cu tine săptămâna asta?
Îi dai lui Morse o ocazie să scape?
Ştii ce-mi plăcea la nebunie când eram copil, Phil?
Ce?
Blocurile.
Să ridic blocuri. Seturi Lego.
Şi? Mie mi-a plăcut Monopoly. Boardwalk, Park Place. Care-i ideea?
Noi nu zidim nimic, Phil. Nu facem nimic.
Facem bani, Edward.
Am lucrat un an la afacerea asta. E ceea ce spuneai că vrei.
Ţi-o înmânez ţie.
Jugulara lui Morse e expusă. E vremea pentru a ucide.
Hai să terminăm asta.
Sună la bancă.
Cum a fost ziua ta astăzi, dragă?
Frumoasă cravata.
Am luat-o pentru tine.
Păi, mama mea a fost profesoară de muzică...
şi s-a măritat cu tatăl meu, a cărui familie era extrem de bogată.
Apoi el a divorţat de mama pentru o altă femeie.
Şi şi-a luat banii cu el.
Apoi ea a murit.
M-am supărat foarte tare pe el.
Mă costă 10000 de dolari la psiholog să spun propoziţia asta.
M-am supărat foarte tare pe el.
Mă descurc foarte bine, nu? S-o spun încă odată. "M-am supărat foarte tare pe el"
Alo, numele meu este Dl. Lewis. M-am supărat foarte tare pe tatăl meu.
Am fost foarte supărat pentru 10000 de dolari.
Tatăl meu a fost preşedintele celei de-a treia companii pe care am preluat-o.
Am cumpărat-o şi am vândut-o bucată cu bucată.
- Şi psihologul ce-a spus? - A spus că m-am vindecat.
Aşa că eşti chit. Trebuie că te-a făcut fericit.
Ţi-am spus că piciorul meu măsoară 1,10 m de la şold până la vârful degetelor,
aşa că, de fapt, vorbim despre circa 2,20m de terapie...
înfăşurată pe tine pentru preţul de chilipir de...
3000 de dolari.
- Mda.
Ebersol de la Falcons pasează lui Kennan.
Suntem Bill Fricker şi Gwen Olsen vă oferim relatarea de la...
acest minunat eveniment caritabil. - Ai grijă pe unde mergi.
Dacă ai călcat în ceva, nu mai intrăm în maşină.
Nu prea aproape de copac. Nu-mi plac furnicile. Alo. L-aţi văzut pe Edward pe undeva?
- Şi dacă cineva mă recunoaşte? - Nu prea cred. Ei nu petrec prea mult timp pe Hollywood Blvd.
- Dar tu ai făcut-o. - Ei hai. Lasă. Lasă.
În regulă. Arăţi minunat. Arăţi ca o doamnă.
O să ai nişte momente minunate.
În regulă. Nu te agită şi zâmbeşte.
Humbold vine înconjurând pe partea aceasta.
Toquenee e pe Kennan. Penalty pentru acest joc.
Acestea sunt Gwen şi Gretchen, surorile Olsen, cărora li s-a dus vestea,
care au făcut din a se mărita un fel de artă.
- Edward. - Mă întorc într-o secundă. Stai aşa.
Deci tu eşti aroma lunii. Hmm...
Uh, ea e doar susceptibilă. Edward este burlacul nostru cel mai calificat.
Toată lumea încearcă să pună mâna pe el.
Păi, eu nu încerc să pun mâna pe el. Îl folosesc doar pt. sex.
Oh, da.
- Foarte bine. - Foarte bine.
Spune-mi încă odată de ce suntem aici.
- Afaceri. - Amestec de afaceri?
- Mda.
Doamnelor şi domnilor începe repriza.
Şapte pentru Şoimi. Patru pentru Giuvaere.
- Scuză-mă. Edward! Edward. Aici. - Phil.
- Ah, bine că te văd. - Şi eu.
Vreau să faci cunoştinţă cu o nouă prietenă de-a mea, Vivian Ward.
Păi, bună. Sunt Philip Stuckey, Vivian. Ea e soţia mea, Elizabeth.
E întotdeauna o plăcere să întâlneşti una din prietenele lui Edward.
Oh, Doamne! E Tate Whitley Wallington.
Ţâţe ! Sunt eu, Elizabeth, de la Workout World.
Un fel de regină a aerobicului. Simte arderile.
Ei bine, îngăduie-mi să-ţi ofer ceva de băut. Vivian, vrei tu să începi cu asta? Bine?
Vin imediat. Ai văzut că e şi senatorul Adams aici?
Mm-hmm. Eu l-am invitat.
De asta ţi-am jurat dragostea mea veşnică. Mmm!
Un tip foarte original. Cine e?
E avocatul meu. E un tip ca lumea.
Ai putea să faci gheaţă pe curu' neveste-şi.
Poate o să-ncercăm asta mai încolo.
- Sunt toţi oamenii ăştia, prietenii tăi? - Petrec ceva timp cu ei, da.
- Păi, nu mă mir. - Nu te miri ce?
Nu mă mir că ai venit să mă cauţi.
Şi am nevoie de ceva ajutor de la dvs., doamnelor şi domnilor.
Trebuie să ne ajutaţi să schimbăm câteva bucăţi de turbă cu iarbă.
- Aşa că veniţi. - Veniţi oameni buni.
Ai auzit-o. Călcarea în picioare a turbei.
Aceasta e o tradiţie străveche, doamnelor şi domnilor.
Ca şi jocul de polo. Regi şi regine făceau astfel.
E dulce, Edward.
Unde ai găsit-o?
976-BABE.
Doar un singur sfat: evitaţi turba aburindă!
Nu, face parte din jocul de polo.
Trebuie să aveţi pantofii lustruiţi de un membru al clubului.
Cred că am ceva în maşină cu care se poate lustrui.
Mulţumesc.
- Vivian, bună. David Morse. - Scuză-mă.
- David. - Ce mai faci?
- Bine. - M-am gândit că erai tu. Îmi place pălăria asta.
- E nouă.
- Vino să-mi vezi calul, Vivian. - Păi, Edward mă aşteaptă...
- E chiar aici. - În regulă, atunci numai pentru o secundă.
N-am ştiut că joci astăzi.
Ăă, am cerut îndrumări. Şi era acolo.
Aha, deci ai dat peste ea? E grozav. Isuse.
Şi, cu ce se ocupă? Lucrează?
- Cu vânzările. - Vânzările ? Minunat. Grozav.
Ce vinde?
De ce vrei să ştii?
Ascultă ce vreau să spun. Te cunosc de multă vreme.
Văd ceva schimbări la tine săptămâna asta, cum ar fi cravată şi, ăă...
Mă întreb dacă nu e fata asta cauza schimbării,
Mai ales când o văd vorbind cu David Morse.
- Le-am făcut cunoştinţă la cină seara trecută. - Şi ce-i cu asta?
Acum sunt cei mai buni prieteni. Fata asta a apărut de aiurea.
Şi acum vorbeşte cu tipul al cărui companie ai vrut s-o cumperi. Convenabil, nu-i aşa?
- Nu fi ridicol. - Cum poţi să ştii că fata asta...
nu s-a lipit de tine tocmai ca să-i ducă informaţii lui Morse?
- Asta se întâmplă! Spionaj industrial... - Phil, Phil, Phil!
- Phil, ascultă-mă. - Ce e?
- Ea nu e un spion. E o prostituată. - Oh !
E o prostituată.
Am agăţat-o pe Hollywood Boulevard.
Cu maşina ta.
Oh, eşti... - Da, da.
Oh, omule!
Eşti unicul milionar de care s-a auzit vreodată...
care se încurca cu şuste de-astea de chilipir la colţ de stradă, ştiai?
- Edward! - Îmi pare rău că ţi-am spus.
Dl. senator. Dl. senator Adams, Îmi pare bine că aţi putut ajunge.
Mulţumesc. Sper că informaţia pe care ţi-am dat-o a fost folositoare.
Da, cu siguranţă, da şi mulţumesc. Nu s-a schimbat, nu-i aşa?
Nu, încă e îngropată la comisie.
- Te distrezi, Vivian? - Mda, mă distrez de minune.
Trebuie să fie o mare schimbare faţă de Hollywood Boulevard, hmm ?
Cum?
Da, Edward mi-a spus.
Dar n-ai grijă; secretul tău e în siguranţă cu mine.
Ascultă, poate, tu şi cu mine ne-am putea întâlni odată...
După ce pleacă Edward.
Da, sigur. De ce nu?
Va trebui să facem asta, nu?
Philip.
Bună, fundaşilor.
Aş vrea să-i menţionez pe câţiva din sponsorii noştri de argint:
Jacobs Distributors, Norrell Saddlery.
Şi aş vrea să-i mulţumim foarte mult sponsorului de platină,
Edward Lewis Enterprises.
Mingea se afla la jucătorul nr. 4
- Eşti bine? - Da sunt.
Bine. Ca lumea. Şapte de "bine" până acum.
Poţi să mai spui un alt cuvânt, te rog?
Măgarule! Uite un cuvânt.
Cred că-mi plăcea mai mult "bine".
Ştii ceva? Spune-mi doar un lucru: De ce m-ai făcut să mă îmbrac aşa?
Păi, un motiv a fost că îmbrăcămintea asta era potrivită.
Nu, ceea ce vreau să spun este că, dacă tot ai vrut să spui la toată lumea că sunt o paraşuta,
de ce nu mai lăsat să-mi port ţoalele mele, bine? - Nu, n-am- n-am...
Adică, în ţoalele mele, când vine unul ca Stuckey la mine,
Pot să mă descurc; sunt pregătită.
Îmi pare tare rău. Nu-im place deloc că Stuckey a spus, sau a făcut asta.
Dar el e avocatul meu. Îl cunosc de zece ani.
El credea că eşti un fel de spion industrial. Tipul e paranoic.
Acum tu eşti peştele meu? Crezi că mă poţi pasa prietenilor tăi?
- Nu sunt un fel de jucărioară! - Uite ce-i, ştiu că nu eşti jucărioara mea, Vivian!
Vivian, cu tine vorbesc. Vino înapoi!
Îmi pare rău că trebuie să exprim ceea ce e evident, dar eşti de fapt o prostituată!
- Şi eşti angajata mea ! - Uite ce e, nu îţi aparţin. Eu decid, bine?
Eu spun cu cine; Eu spun când; Eu spun cine...
Refuz să petrec următoarele trei zile luptându-mă cu tine. Am spus că-mi pare rău. Şi am spus-o serios.
Şi cu asta am terminat!
Îmi pare rău că te-am întâlnit vreodată.
Îmi pare rău că am intrat în maşina ta stupidă!
De ca şi cum ai fi avut şi alte opţiuni atrăgătoare.
N-a mai fost nimeni în viaţa mea care să mă facă să mă simt aşa josnică, cum ai făcut-o tu astăzi.
Oarecum, găsesc asta foarte greu de crezut.
Unde te duci?
Vreau banii mei. Şi vreau să dispar de aici.
Haide!
Îmi pare rău.
N-am fost pregătit să răspund la întrebări despre noi.
A fost crud şi stupid.
Şi n-am gândit ce-am spus.
Nu vreau ca să pleci.
- O să stai săptămâna asta? - De ce?
Te-am văzut vorbind cu David Morse şi nu mi-a plăcut.
Discutam doar.
- Nu mi-a plăcut.
În jos?
M-ai rănit.
Da.
Să n-o mai faci.
Primul tip pe care l-am iubit a fost un nimeni total.
Al doilea a fost şi mai rău.
Mama îmi spunea că sunt un magnet de tâmpiţi.
Dacă era vreun tâmpit pe o rază de 50 de mile, eram total atrasă de el.
Şi aşa am ajuns aici. M-am luat după tâmpitul nr. 3.
Oh.
Uite cum eram: fără bani, fără prieteni şi fără tâmpit.
Şi ai ales că asta să-ţi fie meseria?
Am lucrat la vreo două fastfood-uri,
şi am parcat maşini la lupte.
Şi n-am reuşit să-mi plătesc chiria. Mi-a fost prea ruşine să merg acasă.
Aşa am întâlnit-o pe Kit.
Ea era prostituată şi făcea să sune aşa bine.
Aşa că într-o zi am făcut-o şi eu.
Am plâns tot timpul.
Dar apoi m-am ales cu câţiva obişnuiţi şi, ştii...
Nu e că cineva ar fi plănuit asta; şi nu e tocmai visul copilăriei.
Ai fi putut să fii mult mai mult de atât.
Oamenii te doboară de atâtea ori, şi ajungi să te autoconvingi.
Cred că eşti o femeie foarte strălucită, foarte specială.
Raul e mult mai uşor de crezut.
Ai observat vreodată?
- Spune-i că o să-l sun luni. - Da, domnule.
- Unde te duci? A semnat astea? - Nu, a spus că trebuia să plece.
- Edward, nu poţi să dispari acum. Suntem implicaţi prea tare în asta. - Nu te panica, Philip.
Morse nu se duce nicăieri. O să mă întorc dimineaţa.
- Ai trimis biletele la hotel? Mulţumesc. - Da, domnule.
- Unde te duci? - Am o întâlnire.
Cu prostituata?
Ai grijă, Philip!
- Arăt în regulă? Mmm...
- Mmm? - Ceva lipseşte...
Păi, îţi spun că nimic altceva nu se potriveşte în rochia asta. Îţi spun eu.
Păi, poate ceva din cutia asta.
Nu vreau să fii prea încântată. E numai de împrumut.
Oh !
Te-au lăsat să împrumuţi asta de la magazinul de bijuterii?
Sunt un client foarte bun.
Dacă era să cumperi asta, cât te-ar fi costat?
- Un sfert de milion.
Un sfert de milion de dolari?
Aşa că, unde ne ducem?
Surpriză.
Am uitat să-ţi spun, că m-am simţit foarte bine seara trecută.
Mulţumesc.
Când nu te agiţi, arăţi foarte bine...
- şi foarte înaltă.
- Doar nu vrei să mergi la San Francisco într-o limuzină?
- N-am mai fost cu avionul niciodată.
Ar trebui să fie un zbor destul de lin, Dl. Lewis.
Vremea e frumoasă până la San Francisco.
Trebuie să fim acolo în vreo 50 de minute.
- Am întârziat. - Nu, e în regulă.
- Seara de deschidere nu începe niciodată la timp. - În regulă.
- Programul, domnule. - Mulţumesc.
Ce plăcut să te cunosc.
Pe aici, Domnule Lewis, sir.
- Doris, ce bine-mi pare să te văd. - Ce mai faci?
- Domnule. O veste minunată. Felicitări. - Bună seara, Edward.
- Hei, vino încoace. Trebuie să te uiţi la asta. - E în regulă.
- Am văzut-o deja. - Dacă ţi-e teamă de înălţimi, de ce ai luat locuri aici sus?
Pentru că sunt cele mai bune.
- Mai doriţi ceva, domnule? - NU, mulţumesc.
- Lornioanele se afla acolo. Bucuraţi-vă de operă. - Oh!
- Aşa, ai zis că e în italiană. - Aha.
Păi cum pot să înţeleg ce cântă? Asta e stricat.
- Al meu e stricat. - Nu, nu. E în regulă.
- Oh. - O să ştii. Crede-mă că o să înţelegi.
Muzica are mare putere.
E o formaţie!
Reacţiile oamenilor când văd prima oară opera, sunt foarte dramatice.
Ori o iubesc, ori o urăsc.
Dacă e să o iubească, o vor iubi întotdeauna.
Dacă nu, poate vor învăţa s-o aprecieze,
dar nu va deveni niciodată o parte a sufletului lor.
- Mmm.
- Ţi-a plăcut opera, dragă? - Oh, a fost aşa frumos, că aproape mi-am udat chiloţii.
Ce?
A spus că i-a plăcut mai tare decât "Piraţii din Pensance". (peed în my pants - Pirates of Penzance)
- Oh! - Da.
La revedere.
- Nu, n-o atinge... - Am mutat regina. Îmi place regina.
- Nu poţi muta regina.
Ai făcut într-adevăr asta ?
Hai s-o terminăm mâine, ce zici? E tare târziu şi am de lucru.
Ce-ar fi să nu mergi mâine la lucru? să-ţi iei zi liberă?
- Eu să nu lucrez? - Da.
Eu deţin compania...
Aici sunt rapoartele de depozit cerute, şi a sunat Dl. Lewis.
- Ce-a spus? - A spus că-şi ia zi liberă.
- Îşi ia zi liberă? - Aşa a spus.
Mi-e foame. E o tarabă de snap-dog acolo. Ai ceva bani?
Am bani. Nu ştiu ce e aia "snap-dog", dar am bani.
Păi tu o să cumperi un snap-dog şi o să-l îmbucăm pe vine sub un copac, undeva.
- O să ce? Să-l îmbucăm pe vine.
În regulă, citeşte primele două pagini.
Bine.
Mmm.
Vorbeam cu cineva...
Doarme...
Te iubesc.
La ce te gândeşti stând aici singur?
La faptul că asta va fi ultima noastră noapte împreună, şi că în cele din urmă o să scapi de mine.
Păi, ai fost destul de greu de luat.
Treaba mea e aproape gata, aşa că o să mă întorc la New York.
Mi-ar face mare plăcere să te mai văd din nou.
- Chiar aşa? - Da.
Da, mi-ar face, aşa că am aranjat ca să ai un apartament, şi o maşină,
şi o varietate largă de magazine în care vânzătoarele vor sări pe tine garantat oricând vei merge la cumpărături.
- Totul e rezolvat. - Ce altceva?
O să laşi ceva bani lângă pat când o să treci prin oraş?
Vivian, să ştii că într-adevăr nu vreau să fiu aşa.
Dar cum va fi?
- Păi, în primul rând te va scoate de pe străzi. - Asta-i numai geografie.
Vivian, ce este ceea ce îţi doreşti?
Ce vezi că se întâmplă între noi?
Nu ştiu.
Când eram fetiţă mică,
mama mă încuia în pod când eram obraznică, ceea ce se întâmplă destul de des
Şi mă prefăceam... mă prefăceam că sunt o prinţesă...
închisă în turn de o regină rea.
Şi apoi, dintr-o dată acest cavaler...
cu un cal alb venea în galop scoţându-şi sabia.
Şi eu îi făceam cu mâna.
Şi el urcă în turn şi mă salva.
Dar niciodată, de fiecare dată...
când aveam acest vis cavalerul nu mi-a spus,
"Hai iubito, c-am să te pun într-un apartament minunat."
- Da. - A trebuit să sun.
Tocmai am vorbit cu James Morse. Ascultă.
- Vrea să se întâlnească cu tine astăzi. - De ce?
N-a spus. Edward, cred că l-am prins. Bilele lui sunt în uşă.
L-am prins!
Uite, dacă se prăbuşeşte, vreau să ne dea acţiunile sale în după amiaza asta.
Nu, nu e bine. Dacă se prăbuşeşte cu adevărat, nu vreau să aşteptăm până după amiază.
Spune-i lui Morse să ne întâlnim în oraş în dimineaţa asta. Cu bine.
Trebuie să plec acum,
dar vreau să înţelegi...
că am auzit tot ce ai spus.
Asta-i tot de ceea ce sunt în stare acum.
E un pas foarte mare pentru mine.
Ştiu. E o ofertă foarte bună pentru o fată ca mine.
Nu te-am tratat niciodată că pe o prostituată.
Tocmai ai făcut-o.
Sunt Barnard Thompson, D-ră. Vivian.
Puteţi veni jos la oficiu? Se află aici cineva care vrea să vorbească cu dumneavoastră
- Spune că e D-ra. De Luca... - Lasă-mă să vorbesc cu ea.
Lasă-mă... Lasă-mă doar să vorbesc cu ea.
Hei, Viv, gagico. Vrei să cobori puţin? Poliţaii ăştia nu mă lasa să trec.
- În regulă. E pe drum. - Bine.
- Dl. Thompson. - Da.
Spălătorul de geamuri nu vrea să coboare.
E sâmbătă. Aşteaptă aici, te rog.
- Ai grijă de ea. - Da, domnule.
Cinzeci de parai, bunicule. Pentru 75, nevastă-ta poa' să privească.
Ascultă, te-am tot sunat.
Mda, ştiu. Mi-au spus la Banana că m-ai căutat.
Trebuia să vii marţi. Ţi-am lăsat banii la recepţie.
- M-am ascuns de Carlos. - Păi, dacă ai fi luat banii
nu trebuia să te ascunzi. - Am fost ocupată. Am avut viaţa mea de trăit. Nino a fost cotonogit.
Trebuia să-l vizităm la spital, Rachel a fost arestată. A fost o mizerie.
Oricum, am luat banii. Mersi mult că mi-ai salvat curu'. Acuma Carlos poa' să se dea jos de pe el.
Ştii, a vorbit despre tine seara trecută.
Ar sparge ceva dacă te-ar vedea îmbrăcată aşa.
Mi-a fost teamă să te îmbrăţişez. Credeam că te şifonez!
- Arăţi tare bine. Nu, ceva în umbră. - Acolo.
Cureţi foarte bine. (You clean up real nice)
Cu siguranţă nu te potriveşti pe Bulevard aşa cum arăţi, dar nu te-ai potrivit niciodată.
Păi, mulţumesc, dar e uşor să cureţi când ei bani.
Mda.
- El când pleacă? - Mâine.
- Şi păstrezi ţoalele? - Da.
Edward m-a întrebat dacă vreau să-l mai văd vreodată.
Dar cred, cred că nu, cu siguranţă. E doar o altă săptămână, nu-i aşa?
- "Cu siguranţă nu." - Da.
Oh, nu.
Ce?
- Cunosc această privire înlăcrimată. - Oh, nu, n-o cunoşti.
- Te-ai îndrăgostit de el - Nu. Kit, te rog. Încetează.
- Te-ai îndrăgostit de el? - Kit!
- L-ai sărutat? Pe gură? - Da, l-am sărutat.
- L-ai sărutat pe gură ? - Am făcut-o şi a fost plăcut.
Te îndrăgosteşti de el, şi-l săruţi pe gură. Nu te-am învăţat eu nimic?
Uite, nu sunt proastă, bine? Sunt... Nu sunt îndrăgostită de el.
Doar... îl plac.
Îl placi?
- Da. - Chiar că-l placi.
Păi, nu e un tâmpit sau vagabond. E un tip bogat, cu clasă.
- Care o să-mi sfâşie inima, nu-i aşa? - Oh, nu. Ei haide.
Nu ştii asta. Hei, te-a întrebat nu?
Poate voi, veţi putea... ştii tu, să vă luaţi o casă împreună.
Să cumpăraţi ceva diamante şi un cal. Nu ştiu.
Oricum ar putea merge. Se întâmplă.
Când se întâmplă, Kit?
Când se întâmplă cu adevărat? Şi pentru cine merge?
A mers pentru Marie cea slabă sau pentru Rachel? Nu!
Alea erau două cazuri specifice de drogate.
Vreau doar să ştiu pentru cine merge.
Dă-mi un exemplu de cineva pe care o cunoaştem şi pentru care a mers.
- Să-ţi dau un nume? - Da, o persoană căreia i-a mers.
- Vrei să-ţi dau un nume? - Da.
Oh, Doamne, apăsarea unui nume...
Cenuşă-naibii-reasa!
Dl. Morse, aţi spus dimineaţă că vreţi să vorbiţi cu Dl. Lewis.
Dl. Lewis vă ascultă.
Mi-am reconsiderat poziţia în legătură cu ofertă de achiziţie...
cu o condiţie.
Nu sunt îngrijorat atât pentru mine, cât pentru oamenii cu care lucrez.
Nu-i nici o problemă. O să avem grijă de ei.
Păi, atunci, domnilor. Dacă am putea să facem contractul acum.
- Dacă te uiţi la... - Scuză-mă, Phil.
Domnilor, aş vrea să vorbesc cu Dl. Morse între patru ochi.
Mulţumesc.
În regulă, domnilor, l-aţi auzit, Vă rog să aşteptaţi afară.
Şi tu, Phil.
Ce vrei să spui?
Vreau să spun că aş vrea să vorbesc cu Dl. Morse între patru ochi.
- El de ce are voie să stea? - Te rog, te rog.
- Voi fi afară. - Bine.
- Aşa e mai bine? - E în regulă.
- Doriţi o cafea? - Neagră.
Domnule Morse,
interesele mele în compania dumneavoastră s-au schimbat.
Ce mai urmăreşti acum, Domnule Lewis?
Păi, nu mai doresc să vă cumpăr compania şi să o dezmembrez.
Dar nu vreau s-o facă nici altcineva.
Şi este încă extrem de vulnerabilă.
Aşa că mă aflu... pe un teren necunoscut.
Vreau să vă ajut.
De ce?
Domnule Morse, cred că putem să facem ceva foarte special cu compania dumneavoastră.
Ce spui de contractele marinei militare?
Ah, ele nu erau moarte. Doar întârziate Era doar un bluf.
- Te pricepi foarte bine. - Mulţumesc foarte mult.
E meseria mea.
Cred că putem lăsa detaliile, celorlalţi.
Îmi vine greu să o spun fără să par prea binevoitor, dar...
sunt mândru de dumneata.
Mulţumesc.
Cred că putem chema şi celelalte costume acum.
- Să continuăm şedinţa.
Intraţi, domnilor. Luaţi loc.
Edward, te rog ce au fost toate astea? Hmm?
Totul e al tău, Phil. Încheie tot.
Stai aşa. Stai aşa. Astea nu sunt semnate!
Ar putea cineva să-mi spună ce dracu' se petrece aici?
Dl. Lewis şi cu mine vom construi vase împreună.
Vase mari, grozave.
Ştii ceva, Cred că am să mă duc să mă plimb.
- Mai stai puţin aşa. Mă întorc. - Da, sir, Domnule, Lewis.
Well, well. Bună din nou. Îl caut pe Edward.
Edward nu e aici. Am crezut că este cu tine.
No. Uh, Edward sigur nu e cu mine.
Nu, dacă Edward era cu mine...
Când. De fapt, când Edward era cu mine,
nu spulbera afaceri de un miliard de dolari!
Cred că, uh, Edward e cu tine. Eu asta cred.
- Te deranjează dacă beau un pic? - Nu.
Nu, mulţumesc.
Păi, am să aştept.
Edward se va întoarce curând. În orice clipă, va fi acasă.
Ştii,
aici nu e acasă.
Aici e... o cameră de hotel.
Şi, tu nu eşti...
micuţa femeie.
Eşti o târfă.
Poate eşti o târfă foarte bună, ştii?
Poate dacă te-aş face, nu mi-ar mai păsa să pierd milioane de dolari.
Pentru că trebuie să fiu tare cinstit cu tine.
Chiar acum, Vivian, chiar acum să ştii că-mi pasă. Chiar îmi pasă.
Şi chiar acum sunt tare supărat, ştii tu?
Chiar acum sunt dus.
Aşa că poate dacă te regulez, ha,
şi te duc la operă, după aceea poate voi fi un tip fericit, exact ca Edward.
- Hei, dă-te jos de pe mine! Hei, hei! La naiba!
- Oh! -Oh!
- Haide! Haide! Că plătesc. - Dă-te de pe mine.
- Cât costă? Douăzeci, treizeci de parai? - Dă-te de pe mine! Dă-te de pe mine!
- Cincizeci? Tu, o curvă de 50 de dolari, Vivian? - Ce faci?
- Opreşte-te! - Încetează. Nu vreau să-ţi fac rău! Încetează!
Deja ai făcut-o, Edward!
- Afară. Ieşi afară de-aici. - Bine, bine.
Uite, e o curvă, omule. E o... Ahh!
- Ahh! La naiba. - Rahat! La naiba!
- Cred că mi-ai spart nasul. - Ieşi afară de-aici.
Care-i problema cu tine? Haide, Edward! Ţi-am dăruit zece ani!
- Mi-am devotat întreaga viaţă! - Asta-i rahat.
Ăsta e un aşa rahat! Ţie îţi place să ucizi, nu pe mine!
Te-am făcut un om foarte bogat făcând exact ce-ţi plăcea la nebunie.
Acuma ieşi odată de aici!
IEŞI AFARĂ!
De ce tipii întotdeauna ştiu să lovească o femeie peste obraz?
Bang! Şi simţi de parcă-ţi explodează ochiul.
Cum se face? Te trag de-o parte în liceu şi te învaţă cum se face?
E aşa- Au.
Nu toţi bărbaţii lovesc.
Am auzit ce-ai făcut cu Morse.
- Aia a fost o decizie de afaceri. - A fost bună.
M-am simţit bine.
Cred că asta e în regulă.
Trebuie să mă pregătesc de plecare.
Da, am observat că ai împachetat.
De ce pleci acum?
Edward, întotdeauna se va găsi vreun tip, chiar vreun prieten de-al tău,
care să creadă că mă poate trata ca Stuckey,
crezând că îi este permis.
Ce o să faci? O să baţi pe toată lumea?
Nu pentru asta plecai.
Uite, mi-ai făcut o ofertă tare bună.
Şi în urmă cu câteva luni, nici o problemă.
Dar acum totul e diferit, şi tu ai schimbat asta.
Şi nu o poţi schimba înapoi.
Vreau mai mult.
Ştiu cum e cu vrutul mai mult.
Eu am inventat conceptul.
Întrebarea este cât mai mult?
Vreau basmul.
Legături imposibile.
Darul meu deosebit sunt legăturile imposibile.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Dacă vrei vreodată ceva...mătase de dinţi, sau orice...să mă suni.
M-am simţit bine.
Şi eu.
Vrei să-ţi chem un hamal?
- Nu, am luat-o. - Eu car asta.
Mersi.
Stai. Stai noaptea asta cu mine.
Şi nu pentru că te plătesc, ci pentru că tu vrei.
- Nu pot.
La revedere.
Cred că ai o mulţime de talente deosebite.
Mmm
- N-am făcut-o, domnule. - Nu, nu.N-am spus asta.
Vreau să suni la întreţinere şi să se ocupe de asta. Trebuie să transferi autoritatea.
- Da, domnule. - Bună, Barney.
D-ra Vivian. Mulţumesc.
Am vrut să vă spun la revedere.
Păi, atunci înţeleg că nu-l însoţeşti pe Dl. Lewis la New York.
Haide, Barney. Tu şi cu mine trăim în lumea reală...mai tot timpul.
Ai aranjat pentru transport?
- Voi chema un taxi. - Dă-mi voie.
- Darryl. - Da, domnule.
Te rog du-o pe D-ra. Vivian oriunde vrea să meargă.
Da, domnule.
A fost o plăcere să te cunosc.
Vino şi ne mai vizitează vreo dată.
Să fii cuminte.
...Lay a whisper...
...On my pillow...
...Leave the winter...
...On the ground...
...I wake up lonely...
...The stare of silence...
...În the bedroom...
...And all around...
...Touch me now...
...I close my eyes...
...And dream away...
...It must have been love...
...But it's over now...
...It must have been good...
...But I lost it somehow...
...It must have been love...
...But it's over now...
...From the moment we touched...
...'Til the time had run out...
Ăsta e totul, domnule?
Da. Da, ăsta e totul.
- Ne întâlnim jos, domnule. - Mulţumesc.
Arătăm de parcă am fi drogate.
Ştii, San Francisco nu e aşa de grozav.
Climatul e rău. E ceaţă. Imprevizibil.
Am să iau un pulover.
Ce o să faci acolo?
Caut o slujbă. Termin şcoala.
Am lucruri pe care le pot face. Aveam note destul de bune la liceu.
Da, am putut vedea asta despre tine.
Sigur nu vrei să vii cu mine?
Şi să las asta? Pentru nimic în lume.
Vino încoace.
Ce e asta?
E o parte din fondul şcolar Edward Lewis.
Credem că ai mult potenţial, Kit De Luca.
Crezi? Crezi că am potenţial?
Oh, da. Să nu laşi pe nimeni să-ţi spună altfel, bine?
Bine.
Ai grijă de tine.
Nu, nu pot, nu pot. E preferata ta.
La cât e autobuzul tău?
Peste o oră.
Da, păi, trebuie s-o tai, pen' că despărţirile mă înnebunesc.
- Aşa că ai grijă de tine.
Dl. Lewis.
Nu ai nici un mesaj pt. mine nu-i aşa?
Nu, mă tem că nu, sir.
Am nevoie de o maşină către aeroport, de asemenea.
Bineînţeles, Darryl vă va duce oriunde vreţi să mergeţi.
- Darryl, limuzina în faţă, te rog. - Da, sir.
- Mulţumesc, Darryl.
- Un ultim lucru, Dacă ar fi cu putinţă ca tu... -Da.
să-i dai înapoi lui Fred asta pt. mine, te rog. - Da, bineînţeles.
Se poate, domnule?
Bineînţeles, te rog.
Trebuie să fie greu să renunţi la ceva aşa de frumos.
Ştiţi, Darryl a condus-o de asemenea pe D-ra. Vivian acasă, ieri.
O să am grijă de asta.
Mulţumesc, Dl. Thompson.
Avionul dvs. pleacă după orar, domnule.
Ar trebui să ajungă la timp la New York.
O să te taxez puţin mai mult ca Vivian la chirie...
pentru că am cursul ăsta de frumuseţe la care mă duc.
Nu o să fiu acolo aşa mult, ştii?
Pen' că nu poţi- Nu poţi să faci şmecherii veşnic.
Trebuie să ai un ţel. Ai un ţel?
Păi, întotdeauna am vrut să fiu la Ice Capades.
- Să te ajut, dragă? - Poftim. Mulţumesc tare mult.
Deci, ai multe lucruri de mutat?
Nu, Carlos mi-a ars mai toate lucrurile când i-am spus că mă mut.
Vivian!
Prinţesa Vivian! Coboară!
- Trebuia să fie ultimul etaj, nu? - E cel mai bun.
În regulă. Urc.
Şi ce s-a întâmplat după ce el s-a urcat în turn şi a salvat-o?
Şi ea îl salvează pe el.
Bun venit la Hollywood. Care e visul dumneavoastră?
Toată lumea vine aici. Asta e Hollywood, tărâmul viselor.
Unele vise se împlinesc, altele nu. Dar continuaţi să visaţi.
Asta e Hollywood. Întotdeauna e vremea de visare, deci continuă să visezi.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile% url%