Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
MÂNDRIE ŞI PREJUDECATĂ
Lydia ! Kitty !
Scumpul meu domn Bennet, ai auzit ?
Netherfield Park s-a închiriat, în fine. Nu vrei să ştii cine l-a luat ?
Pentru că doreşti să-mi spui, draga mea, mă îndoiesc că am de ales.
Kitty, ce ţi-am spus despre ascultatul la uşă ?
E un domn Bingley, care a venit din Nord.
- Cinci mii pe an ! - Serios ?
- E necăsătorit ! - Cine ?
Dl Bingley, se pare. Kitty !
Cum poate asta să le afecteze ?
Dle Bennet, cum poţi fi atât de obositor ?
Ştii că trebuie să mărităm una din ele.
A fost ideea lui să se mute aici ?
Trebuie să-i faci o vizită numaidecât.
Dumnezeule mare, oameni.
Noi nu ne putem duce dacă nu mergi tu, aşa cum bine ştii, dle Bennet.
- Asculţi ce spun ? Nu asculţi niciodată. - Trebuie, Papa ! Numaidecât !
Nu e nevoie. Am făcut-o deja.
- Serios ? - Când ?
Dle Bennet, cum poţi să mă necăjeşti aşa ?
Chiar nu îţi pasă de sărmanii mei nervi ?
Greşeşti, draga mea. Îmi pasă chiar foarte mult.
Mi-au ţinut permanent companie în ultimii douăzeci de ani.
Papa !
- E amiabil ? - Cine ?
- E frumos ? - Sigur că e.
Cu 5.000 pe an n-ar conta nici dacă are negi.
Cine are negi ?
Voi fi de acord să se căsătorească cu oricare din fete.
- Va veni mâine la bal ? - Cred că da.
- Dle Bennet ! - Trebuie să am muselina ta cu picăţele !
- Îţi dau condurii mei verzi. - Au fost ai mei.
- O să cos pentru tine o săptămână. - O să-ţi ajustez boneta nouă.
Două săptămâni !
Nu-i acelaşi lucru ! Nu-i acelaşi lucru.
Nu pot respira.
Cred că mi-a căzut un deget de la picior.
Dacă astă seară nu se îndrăgostesc de tine toţi bărbaţii,
atunci nu ştiu să judec frumuseţea.
- Sau bărbaţii. - Nu, ei sunt uşor de judecat.
Nu toţi sunt răi.
Proşti fără umor, potrivit experienţei mele limitate.
Într-o zi, vei fi atrasă de cineva,
şi va trebui să fii atentă ce spui.
Sunteţi binevenit.
Care dintre păunii împopoţonaţi e dl Bingley ?
E cel din dreapta La stânga e sora lui.
- Şi cel cu sprânceana întrebătoare ? - E bunul lui prieten, dl Darcy.
- Arată groaznic, săracul. - Poate, dar sărac nu este.
Spune-mi.
10.000 pe an, are jumătate din Derbyshire.
Jumătatea tristă.
Dle Bennet, trebuie să-l prezinţi fetelor imediat.
Zâmbiţi-i dlui Bingley. Zâmbiţi.
Mary.
Dle Bingley, pe fiica mea cea mare o cunoşti.
Dna Bennet, dra Jane Bennet, Elizabeth şi dra Mary Bennet.
Îmi pare bine. Mai avem două, dar acum dansează.
Îmi pare bine de cunoştinţă.
Daţi-mi voie să îl prezint pe dl Darcy din Pemberley în Derbyshire.
Cum vă place aici, în Hertfordshire ?
Foarte mult.
Aud că biblioteca de la Netherfield e între cele mai bune.
Mă simt vinovat. Nu am pasiunea asta. Prefer să fiu în aer liber.
Desigur, ştiu să citesc.
Şi nu sugerez că nu se poate citi în aer liber.
Aş dori să citesc mai mult, dar totdeauna sunt alte lucruri de făcut.
Da, exact asta voiam să spun.
Mamă ! N-o să crezi niciodată ceea ce-ţi voi spune.
- Spune-mi ! - Se călugăreşte.
- Vine regimentul ! - Ofiţeri ?
Vor fi staţionaţi toată iarna chiar aici.
- Ofiţeri ? - Cât cuprinzi cu ochii.
Uite. Jane dansează cu dl Bingley.
Domnule Bennet.
- Dansezi, dle Darcy ? - Nu, dacă pot să evit.
Nu ştiam că vii să mă vezi. Ce s-a întâmplat ?
Suntem departe de Grosvenor Square, nu-i aşa, dle Darcy ?
Nu am mai văzut atâtea fete frumoase.
Tu ai dansat cu singura fată frumoasă.
Este cea mai minunată creatură pe care am întâlnit-o.
- Şi sora ei, Elizabeth, e fermecătoare. - Perfect tolerabilă.
Nu destul de frumoasă ca să mă tenteze. Fugi şi bucură-te de zâmbetele ei.
Îţi pierzi vremea cu mine.
Tot răul spre bine, Lizzie. Dacă te plăcea, trebuia să vorbeşti cu el.
Întocmai.
Nu aş dansa cu el pentru întregul Derbyshire,
darămite pentru jumătatea tristă.
Aşteaptă !
- Mi-a plăcut foarte mult, dră Lucas. - Ce bine dansezi, dle Bingley.
Niciodată nu am mai savurat atât un dans.
Fiica mea Jane e o dansatoare minunată, nu-i aşa ?
Este, într-adevăr.
Prietena ta, dra Lucas, e o tânără foarte plăcută.
Da, o ador.
- Ce păcat că nu arată mai bine. - Mamă !
Dar Lizzie nu ar recunoaşte că e urâtă.
Desigur, Jane a mea e considerată frumuseţea comitatului.
Mamă, te rog !
Când avea 15 ani, un domn a fost atât de îndrăgostit de ea,
încât eram sigură că-i va face o ofertă.
Totuşi, i-a scris nişte versuri foarte drăguţe.
Şi s-a terminat.
Mă întreb cine a descoperit puterea poeziei de a alunga dragostea.
- Credeam că poezia e hrana dragostei. - A dragostei puternice.
Dacă e doar o înclinaţie vagă, un sonet prost o poate ucide.
Atunci ce recomanzi pentru încurajarea afecţiunii ?
Dansul. Chiar dacă partenerul e nesuferit.
Dl Bingley e exact cum trebuie să fie un tânăr bărbat.
- Raţional, bine dispus... - Arătos, şi bogat, pe deasupra...
Căsătoria nu ar trebui motivată de gânduri pecuniare.
Nu m-aş mărita decât din dragoste.
- Şi de asta o să ajung o fată bătrână. - Chiar crezi că m-a plăcut ?
A dansat cu tine aproape tot timpul, şi a avut ochi doar pentru tine.
Îţi dau voie să-l placi. Ţi-au plăcut alţii mai proşti.
Eşti prea înclinată să-ţi placă oamenii, în general.
În ochii tăi, toţi sunt buni.
Nu şi prietenul lui. Tot nu cred ce a putut spune despre tine.
Dl Darcy ?
I-aş fi iertat mai uşor vanitatea dacă nu o rănea pe a mea.
Dar n-are a face. Mă îndoiesc că ne vom mai vedea.
- A dansat al treilea cu dra Lucas. - Eram toţi acolo.
Săraca. Ce păcat că nu e mai frumoasă.
E o fată bătrână în devenire.
Al patrulea cu o dră King neimportantă
şi al cincilea din nou cu Jane.
Dacă avea un pic de compasiune, şi-ar fi scrântit glezna.
După cum vorbeşti,
ai crede că fetele noastre vor avea o moştenire fabuloasă.
Când o să mori, şi asta ar putea fi curând,
vor rămâne fără un acoperiş deasupra capului şi fără o para.
- Te rog, e zece dimineaţa. - O scrisoare pentru dra Bennet, dnă.
De la Netherfield Hall.
Mulţumesc lui Dumnezeu. Suntem salvaţi !
Grăbeşte-te, Jane, grăbeşte-te. Ce zi fericită !
E de la Caroline Bingley.
Mă invită să iau masa cu ea.
- Fratele ei ia masa în altă parte. - În altă parte ?
- Pot lua trăsura ? - Dă-mi să văd.
- E prea mult de mers pe jos. - E neaşteptat din partea lui.
Mamă, trăsura pentru Jane ?
Nicidecum. Se va duce călărind.
Călărind !
Lizzie.
Acum va trebui să stea peste noapte, aşa cum am prezis.
Pentru Dumnezeu, femeie, talentele tale în arta peţitului
sunt cu certitudine oculte.
Mamă, totuşi nu cred că poţi să revendici credit pentru ploaie.
"Prietenii nu mă vor vedea acasă până mă simt mai bine.
Cu excepţia durerilor în gât, a febrei şi migrenei, nu am nimic altceva."
Dacă Jane moare, ar fi o alinare să ştim că îl vâna pe dl Bingley.
Oamenii nu mor din răceli.
Dar ar putea muri de ruşine că are o asemenea mamă.
Trebuie să mă duc la Netherfield imediat.
Lady Bathurst redecorează sala de bal în stil franţuzesc.
Cam lipsit de patriotism, nu crezi ?
Dra Elizabeth Bennet.
Dumnezeule, ai mers pe jos până aici ?
Da.
- Îmi cer scuze. Cum se simte sora mea ? - E la etaj.
Mulţumesc.
Dumnezeule, i-ai văzut tivul ? 20 de centimetri în noroi.
Arată incredibil de medieval.
Îmi e teamă să nu abuzez. Sunt atât de amabili cu mine.
Nu ştiu cine e mai încântat de şederea ta aici, mama sau dl Bingley.
Mulţumesc pentru grija acordată surorii mele.
Aici are mai mult confort decât acasă.
E o plăcere.
Vreau să spun, nu e o plăcere că e bolnavă. Bineînţeles că nu.
E o plăcere că e aici, bolnavă.
Porcul nostru nu o să fie faimos.
Negru pe spate, dar nu e rudă cu eminentul porc din Norwich.
- Acum porcul ăla e... - Dle Bennet.
Totul merge conform planului. E deja pe jumătate îndrăgostit de ea.
- Cine, draga mea ? - Dl Bingley.
Nu îi pasă că nu are avere.
Are el pentru amândoi.
- Cum facem cunoştinţă ? - E uşor !
Aşteptaţi-mă !
Scapi un obiect pe jos. Ei îl ridică. Şi faceţi cunoştinţă.
Ofiţeri !
- Scrii neobişnuit de repede, dle Darcy. - Greşeşti. Scriu încet.
Câte scrisori trebuie să fi avut ocazia să scrii, dle Darcy.
Scrisori de afaceri. Cred că sunt odioase.
Din fericire, mă ocup eu de ele, şi nu tu.
Spune-i surorii tale că îmi e dor de ea.
- I-am mai spus-o o dată. - Ţin la ea foarte mult.
Am fost încântată de designul ei pentru o masă.
Poate mă laşi să omit încântarea ta.
Nu am loc destul să o exprim pe de-a întregul.
Dvs. domnişoarele sunteţi desăvârşite.
- Ce vrei să spui ? - Pictaţi mese, cântaţi la pian,
brodaţi perne.
Nu ştiu nimic despre o doamnă, dar se spune că e desăvârşită.
Cuvântul e folosit prea liberal.
Nu cunosc mai mult de şase femei care sunt cu adevărat desăvârşite.
Nici eu.
Pentru Dumnezeu, trebuie că te pricepi foarte bine.
- Aşa e. - Absolut.
Trebuie să aibă cunoştinţe de muzică, desen, canto, dans
şi limbi moderne pentru a merita calificarea.
Şi ceva în aerul şi felul în care merge.
Şi trebuie să-şi îmbogăţească mintea citind mult.
Nu mă mai miră că nu ştii decât şase femei desăvârşite.
- Mă întreb dacă chiar cunoşti vreuna. - Eşti severă cu propriul sex ?
Eu nu am cunoscut niciuna. Ar fi ceva înfricoşător de văzut.
Dră Elizabeth, hai să ne plimbăm prin cameră.
E reconfortant, nu-i aşa, după ce stai jos atât de mult ?
E o mică realizare, presupun.
Vii cu noi, dle Darcy ?
Nu puteţi avea decât două motive, şi eu le-aş perturba pe ambele.
Ce vrea să spună ?
Cel mai sigur fel de a-l dezamăgi este să nu întrebăm.
Spune-ne, dle Darcy.
Fie aveţi încredere una în cealaltă
şi aveţi lucruri secrete de discutat,
ori sunteţi conştiente că siluetele voastre
arată mai avantajos când vă plimbaţi.
În primul caz, v-aş sta în drum.
În al doilea, vă pot admira mai bine de aici.
Şocant. Cum să-l pedepsim pentru ce a spus ?
- Am putea râde de el. - Nu trebuie să-l necăjim pe dl Darcy.
Eşti prea mândru, dle Darcy ? Şi crezi că mândria e un păcat, sau o virtute ?
- N-aş putea spune. - Încercam să-ţi găsim un defect.
Îmi este greu să iert nebuniile şi viciile altora
sau insultele pe care mi le aduc.
Părerea mea bună, odată pierdută, e pierdută pentru totdeauna.
Vai de mine. Nu pot să te necăjesc pe tema asta.
Ce păcat, fiindcă îmi place mult să râd.
O trăsătură de familie, probabil.
O dnă Bennet, o dră Bennet, o dră Bennet şi o dră Bennet, dle.
Primim toate familiile Bennet din ţară ?
Aveţi o cameră excelentă, dle.
Şi mobila scumpă.
Sper că intenţionezi să stai aici, dle Bingley.
Absolut, găsesc provincia foarte interesantă. Eşti de acord, Darcy ?
O găsesc perfect adecvată.
Chiar dacă societatea e mai puţin diversă decât la oraş.
Mai puţin diversă ? Câtuşi de puţin.
Luăm masa cu între patru şi 20 de familii de toate formele şi mărimile.
Sir William Lucas, de exemplu, e un bărbat foarte îndatoritor.
Şi se umflă mult mai puţin în pene decât alţii cu un rang mult mai mic.
Dle Bingley, e adevărat că vei da un bal aici ?
Un bal ?
Ar fi o modalitate excelentă de a face noi prieteni. Ai putea invita militarii.
- Desigur, dă un bal ! - Kitty !
Când sora ta se face bine, spune-mi în ce zi vrei.
Cred că balul este un mod iraţional de a cunoaşte lume.
Ar fi mai bine dacă accentul s-ar pune pe conversaţie şi nu pe dans.
Într-adevăr, mult mai raţional, dar atunci nu ar mai fi un bal.
Mulţumesc, Mary.
Ce loc minunat şi impunător, nu-i aşa, dragii mei ?
Nu mai e altă casă ca asta în comitat.
- Dle Darcy. - Dră Bennet.
- Uite-o. - Nu ştiu cum să vă mulţumesc.
Eşti binevenită oricând nu te simţi tocmai bine.
Mulţumesc pentru companie. Foarte instructivă.
Plăcerea a fost a mea.
- Dl Darcy. - Dră Elizabeth.
Şi era una cu gene lungi, ca de vacă.
Roag-o pe dna Hill să ne comande o friptură, Betsy.
Dar numai una. Nu ne scăldăm în bani.
Sper, draga mea, că ai comandat o cină zdravănă.
Am motive să aştept pe încă cineva la petrecerea noastră de familie.
Numele lui e dl Collins, cumplitul verişor.
- Care va moşteni ? - Da. Absolut totul.
Chiar şi taburetul de pian aparţine dlui Collins.
Când ?
Ne poate da afară din casă oricând doreşte.
Dar de ce?
Averea trece direct la el, şi nu la noi, sărmanele femei.
Dl Collins, la dispoziţia dvs.
Ce cameră superb decorată şi ce cartofi excelenţi.
Sunt mulţi ani de când am mâncat o legumă atât de bine gătită.
Căreia dintre verişoare trebuie să-i aduc laude pentru excelenţa gătitului ?
Suntem perfect în stare să avem un bucătar.
Excelent.
Îmi pare bine că moşia permite un astfel de trai.
Sunt onorat să o am ca patroană pe Lady Catherine de Bourgh.
Aţi auzit de ea, bănuiesc ?
Prezbiteriul meu se învecinează cu moşia ei,
Rosings Park, şi adesea îmi face onoarea
să treacă pe lângă sălaşul meu în faetonul ei mic tras de căluţi.
Are familie ?
O fată, care va moşteni Rosings şi alte multe proprietăţi.
I-am spus adesea lui Lady Catherine
că fiica ei pare născută să fie o ducesă,
pentru că are toate însuşirile superioare necesare unui rang înalt.
Acest gen de complimente e totdeauna acceptabil pentru doamne
şi sunt întotdeauna îndatorat să le fac.
Ce fericire pentru tine, dle Collins,
să posezi talentul de a flata cu atâta delicateţe.
Sunt aceste atenţii provocate de impulsul momentului
sau sunt rezultatul unui studiu anterior ?
Rezultă din ceea ce se petrece în acel moment.
Şi chiar dacă mă amuz câteodată pregătind astfel de complimente,
mă străduiesc să le ofer cu un aer cât mai puţin studiat.
Crede-mă, nimeni nu ar bănui că felul în care te porţi e exersat.
După cină, mă gândeam că aş putea să vă citesc o oră sau două.
Am cu mine Predicile lui Fordyce
care tratează cu multă elocvenţă toate problemele morale.
Aţi auzit de Predicile lui Fordyce, dră Bennet ?
Dnă Bennet, am fost răsplătit de Lady Catherine de Bourgh
cu o casă parohială încăpătoare.
Am aflat acest lucru.
Este speranţa mea ca în curând să găsesc o stăpână pentru ea.
Şi vreau să te informez că cea mai mare domnişoară Bennet
a atras atenţia mea specială.
Dle Collins...
Din păcate îmi revine sarcina
să-ţi spun că cea mai mare dră Bennet
urmează să se logodească foarte curând.
Să se logodească.
Dar dra Lizzie, următoarea ca vârstă şi frumuseţe,
ar fi o parteneră excelentă pentru oricine.
Nu crezi că aşa e ? Dle Collins ?
Într-adevăr. Într-adevăr.
O alternativă foarte agreabilă.
Dl Collins e un bărbat care te face să disperi pentru întregul sex.
A ta, cred.
Dle Wickham, cât eşti de perfect.
Mi-a ridicat batista. Ai scăpat-o pe a ta dinadins ?
Dl Wickham e locotenent.
- Un locotenent încântat. - Ce faceţi aici ?
- Vrem nişte panglici. - Albe, pentru bal.
Vreţi să ne uităm după panglici împreună ?
- Bună ziua, dle James. - Dră Lydia, dră Bennet.
Nici măcar nu mă uit.
Nu vă puteţi bizui pe mine. Nu mă pricep la panglici.
Doar un bărbat sigur de sine ar recunoaşte asta.
Nu, e adevărat.
Şi catarame. Când ajung la catarame, sunt pierdut.
- Trebuie să fii ruşinea regimentului. - Obiect al batjocurii.
Şi ce fac superiorii cu tine ?
Mă ignoră. Oricum nu sunt important, aşa că nu e greu.
- Lizzie, dă-mi nişte bani. - Îmi datorezi deja o avere.
- Daţi-mi voie. - Nu, dle Wickham, te rog...
Insist.
- Îmi e milă de francezi. - Şi mie.
- Uite, dl Bingley. - Dle Bingley !
Eram în drum spre casa voastră.
Cum îţi plac panglicile pentru balul tău ?
- Uluitoare. - Nu-i aşa ? Uite cum înfloreşte.
Lydia.
Nu uita să-l inviţi pe dl Wickham. Face onoare profesiei sale.
Nu poţi invita lume la balurile altora.
Desigur, trebuie să vii, dle Wickham.
Acum scuzaţi-ne, doamnelor, vă urez o zi plăcută.
Vei merge la balul de la Netherfield, dle Wickham ?
Poate. De cât timp e dl Darcy oaspete acolo ?
Cam o lună.
Scuză-mă, dar îl cunoşti pe dl Darcy ?
Da, am avut legături cu familia sa încă din copilărie.
Poate eşti surprinsă, dacă te gândeşti la întâlnirea rece de azi.
Sper că planurile tale legate de Meryton nu vor fi afectate
- de relaţiile cu acel domn. - Eu nu mă las îndepărtat.
Dacă vrea să evite să mă vadă, el trebuie să plece, nu eu.
Trebuie să întreb, ce nu-ţi place la dl Darcy ?
Tatăl meu i-a administrat averea.
Darcy şi cu mine am crescut împreună.
Tatăl lui mă trata ca pe un al doilea fiu, mă iubea ca pe un fiu.
Am fost amândoi cu el când a murit.
Cu ultima răsuflare,
tatăl lui mi-a lăsat moştenire prezbiteriul de pe moşie.
Ştia că inima mea înclina spre biserică.
Dar Darcy i-a ignorat dorinţa şi l-a dat altcuiva.
- Dar de ce ? - Gelozie.
Tatăl său...
Ei bine, mă iubea mai mult şi Darcy nu putea suporta.
- Ce crud. - Şi acum sunt un infanterist sărac.
Prea mic ca să fiu băgat în seamă.
- Inhalează ! - Nu mai pot. Mă doare.
Betsy.
Betsy !
- Trebuie să fi fost o neînţelegere. - Nu poţi să gândeşti rău despre nimeni ?
Cum putea dl Darcy să facă aşa ceva ?
Voi descoperi adevărul de la dl Bingley astă seară.
Lasă-l pe dl Darcy să nege chiar el.
Până o face, sper să nu-l mai întâlnesc.
Sărmanul, nefericitul domn Wickham.
Wickham e de două ori mai bărbat decât Darcy.
Şi să sperăm că vrea să danseze mai mult.
Uite-i acolo.
- Da. - Billy.
Jane Martin e aici.
Daţi-mi voie să spun ce plăcere imensă este să vă văd din nou.
- Dnă Bennet. - Dră Bingley.
Încântător.
Îmi pare atât de bine că eşti aici.
Şi mie.
Ce mai faceţi ? Dră Elizabeth ? Cauţi pe cineva ?
Nu, deloc, admiram splendoarea generală.
- Îţi taie respiraţia, dle Bingley. - Bine.
Ai fi putut măcar schimba câteva vorbe cu dl Bingley.
Îndrăznesc să spun că nu am întâlnit un domn mai plăcut de când mă ştiu.
Ai văzut cum o adora ?
Draga de Jane, face totdeauna ce e mai bine pentru familie.
- Charlotte ! - Lizzie !
- L-ai văzut pe dl Wickham ? - Nu. Poate că e pe aici.
Lizzie, dl Wickham nu e aici. Se pare că a fost reţinut.
Reţinut unde ? Trebuie să fie aici.
- Aici erai. - Dle Collins.
Poate îmi veţi acorda onoarea, dră Elizabeth.
Nu credeam că dansezi, dle Collins.
Nu cred că dansul e incompatibil cu funcţia de preot.
Mai multe persoane, inclusiv Înălţimea Sa,
mi-au spus că dansez foarte frumos.
Se pare că dl Wickham al tău a fost chemat în oraş cu treburi.
Dansul nu prezintă interes pentru mine, dar...
... dar oferă posibilitatea să fii generos...
- ... în atenţiile acordate partenerei... - Informatorul meu spune...
... că ar fi fost mai puţin înclinat să fie ocupat, dacă nu ar fi fost...
... prezenţa unui anumit domn.
Care este obiectul atenţiei mele.
Numele acelui domn nu merită pomenit.
Este intenţia mea, dacă pot fi direct,
să rămân aproape de tine toată seara.
Îmi acordaţi dansul următor, dră Elizabeth ?
Desigur.
- Am acceptat să dansez cu dl Darcy ? - Pot spune că îl vei găsi îndatoritor.
Ar fi foarte neplăcut, pentru că am jurat să îl urăsc pe vecie.
- Îmi place dansul ăsta. - Într-adevăr. Foarte tonifiant.
E rândul tău să spui ceva, dle Darcy.
Eu am vorbit despre dans.
Acum ar trebui să faci o remarcă despre cameră sau numărul de parteneri.
Sunt încântat să-ţi fac pe voie. Ce ai dori să auzi ?
Acest răspuns e suficient, pentru moment.
Poate aş putea observa
că balurile particulare sunt mai plăcute decât cele publice.
Deocamdată putem să tăcem.
Vorbeşti totdeauna în timp ce dansezi ?
Nu. Prefer să fiu nesocială şi taciturnă.
Face ca totul să fie mai plăcut, nu crezi ?
Spune-mi, tu şi surorile tale mergeţi des pe jos la Meryton ?
Da, mergem des pe jos la Meryton.
E o ocazie bună să faci noi cunoştinţe.
Când ne-ai întâlnit, tocmai făcusem o nouă cunoştinţă.
Dl Wickham e binecuvântat cu maniere frumoase, sigur îşi va face prieteni.
Că e în stare să şi-i păstreze e mai puţin sigur.
A avut nenorocul să piardă prietenia ta.
E un fapt ireversibil ?
- Este. De ce întrebi ? - Ca să îţi aflu caracterul.
- Ce ai descoperit ? - Foarte puţin.
Cu atâtea poveşti contradictorii sunt în mare încurcătură.
Sper să-ţi ofer mai multă claritate în viitor.
- Acela este dl Darcy din Pemberley ? - Aşa cred.
Trebuie să mă prezint imediat.
Este nepotul patroanei mele, Lady Catherine.
Va considera aşa ceva drept o impertinenţă.
Dle Darcy.
Dle Darcy. Bună seara...
Ce rude interesante ai.
Mary, dragă, ne-ai încântat destul.
Lasă-le şi pe celelalte tinere să încerce.
Am avut-o de când eram copil, apoi a murit.
Acum am un sur superb.
Desigur, Caroline călăreşte mult mai bine decât mine.
Da. Aşteptăm o căsătorie cât se poate de avantajoasă.
Şi Jane, măritându-se atât de bine, trebuie să aibă grijă de surori.
E clar că familia mea vrea să vadă cine se poate expune mai tare ridicolului.
- Cel puţin Bingley nu a văzut. - Nu.
- Cred că o place foarte mult. - Dar ea îl place pe el ?
Puţini dintre noi sunt suficient de siguri ca să iubească fără o încurajare.
Bingley o place enorm,
dar nu poate face mai mult dacă ea nu îl ajută.
E timidă. Dacă el nu pricepe, e un nătărău.
Toţi suntem nătărăi în dragoste.
El nu îi cunoaşte caracterul ca noi.
Ar trebui să se mişte repede şi să-l înhaţe.
Avem destul timp să-l cunoaştem după aceea.
Nu mă pot opri să gândesc că cineva va scoate un purceluş
şi ne va face să-l fugărim.
- Vai de mine ! - Îmi cer scuze, dle.
Îmi pare foarte rău. Scuzaţi-mă.
Emily, te rog !
Mary, draga mea...
- Am exersat toată săptămâna. - Ştiu, draga mea.
Urăsc balurile.
Dle Bennet, trezeşte-te.
Nu m-am distrat niciodată atât de bine !
Charles, nu poţi fi serios.
Vom avea o nuntă în mai puţin de trei luni, dacă mă întrebi, dle Bennet.
Dle Bennet !
Mary, te rog.
Mulţumesc, dle Hill.
Dnă Bennet, speram, dacă nu te deranjează,
că voi putea avea o audienţă particulară cu dra Elizabeth.
Da, desigur.
Lizzie ar fi foarte fericită. Toată lumea, afară.
Dl Collins vrea o audienţă particulară cu sora voastră.
Staţi, dl Collins nu are să-mi spună nimic ce nu trebuie să auziţi.
Nu te prosti, Lizzie. Doresc să stai unde eşti.
Toţi ceilalţi în salon.
- Dle Bennet. - Dar...
Acum.
- Jane. Jane, nu... Jane ! - Jane.
Papa, stai.
Dragă dră Elizabeth,
Atenţiile mele au fost prea clare pentru a nu fi înţelese.
Aproape de când am intrat în casă
te-am ales ca parteneră pentru viaţa mea viitoare.
Dar înainte să dau frâu sentimentelor,
să-ţi spun motivele mele pentru a mă căsători.
Mai întâi, este datoria unui preot
să dea un exemplu matrimonial în parohia sa.
În al doilea rând, sunt convins că va contribui mult la fericirea mea.
Şi în al treilea rând, este la îndemnul
stimatei mele patroane, Lady Catherine,
să îmi aleg o soţie.
Scopul venirii mele la Longbourn a fost să aleg o soţie
dintre fetele dlui Bennet,
întrucât voi moşteni moşia
şi o asemenea alianţă, cu siguranţă...
... va fi convenabilă pentru toţi.
Nu-mi mai rămâne decât un singur lucru de făcut.
Să te asigur cât se poate de convingător de forţa afecţiunii mele.
Dle Collins !
Şi nici un reproş pe subiectul averii
nu-mi va ieşi pe buze după căsătorie.
Eşti prea grăbit. Uiţi că încă nu ţi-am dat un răspuns.
Aş adăuga că Lady Catherine va aproba pe deplin
când îi voi vorbi despre modestia ta, cumpătarea şi alte calităţi lăudabile.
Dle, propunerea dvs. mă onorează, dar cu regret trebuie să o refuz.
Ştiu că doamnele nu vor să pară dornice...
Dle Collins, sunt foarte serioasă. Tu nu mă poţi face fericită.
Şi cred că sunt ultima femeie din lume care te-ar putea face fericit.
Mă gândesc că refuzul tău e mai curând o delicateţe naturală.
Apoi, trebuie să ţii cont că, în ciuda diverselor atracţii,
nu este deloc sigur că ţi se va mai face vreodată altă ofertă de căsătorie.
Trebuie să deduc că vrei doar să-mi măreşti dragostea prin suspans,
aşa cum procedează femeile elegante.
Domnule.
Nu sunt genul de femeie care chinuieşte bărbaţi respectabili.
Te rog să înţelegi, nu te pot accepta.
Copil nebun, încăpăţânat.
Nu-ţi face griji, dle Collins.
Rezolvăm micuţa neînţelegere îndată.
Lizzie. Lizzie !
Dle Bennet, suntem toţi foarte agitaţi !
Trebuie să vii să o faci pe Lizzie să se mărite cu dl Collins.
Dl Collins i-a cerut mâna lui Lizzie, dar ea a jurat să nu îl ia.
Şi acum primejdia e ca dl Collins să nu o mai vrea pe Lizzie.
- Ce pot face eu ? - Vino şi vorbeşte cu ea.
Acum !
Spune-i că insişti să se căsătorească.
Papa, te rog.
- Vei avea casa asta. - Nu mă pot mărita cu el.
- Îţi vei salva surorile de la sărăcie. - Nu pot.
Du-te şi spune-i că te-ai răzgândit.
- Gândeşte-te la familie. - Nu mă poţi obliga.
Dle Bennet, spune ceva.
Mama ta insistă să te măriţi cu dl Collins.
Da, altfel nu vreau să o mai văd.
Lizzie, de azi încolo, trebuie să te înstrăinezi de unul din părinţi.
Cine o să te ţină după ce moare tatăl tău ?
Mama ta nu vrea să te mai vadă dacă nu te măriţi cu dl Collins,
iar eu nu voi vrea să te mai văd dacă o faci.
Mulţumesc, Papa.
Copil nerecunoscător ! Nu mai vorbesc cu tine.
Nu că îmi place prea mult să vorbesc.
Cei care suferă ca mine de boli nervoase
nu au nicio plăcere să vorbească cu nimeni.
Jane !
Ce s-a întâmplat ? Jane ?
Nu înţeleg ce l-a făcut să plece de la Netherfield.
De ce nu ştie când se întoarce ?
Citeşte.
"Dl Darcy e nerăbdător să-şi vadă sora, şi noi asemenea.
Cred că Georgiana Darcy nu are egal în frumuseţe, eleganţă şi desăvârşire.
Sper ca în viitor să îi pot spune soră."
Nu e destul de clar ?
Caroline îşi vede fratele îndrăgostit de tine
şi l-a luat de aici ca să-l convingă de contrarul.
Dar ştiu că e incapabilă să înşele dinadins pe cineva.
- Mai curând el nu mă iubeşte. - Te iubeşte. Nu te lăsa.
Du-te la mătuşa şi unchiul din Londra,
vezi ca lumea să ştie că eşti acolo şi sunt sigură că va veni la tine.
Spune-i surorii mele că o iubesc şi încearcă să nu fii o povară.
Sărmana Jane.
Şi totuşi, fetelor le place să fie nefericite în dragoste din când în când.
Le dă ceva la care să se gândească
şi un fel de distincţie între prietene.
- Asta o va înveseli sigur, Papa. - E rândul tău acum, Lizzie.
L-ai respins pe Collins.
Eşti liberă să te duci şi să rămâi cu buzele umflate.
Ce e cu dl Wickham ?
E un tânăr plăcut şi şi-ar face îndatoririle.
- Tată... - Şi ai o mamă iubitoare
care ar fi foarte fericită.
- Charlotte ! - Dragă Lizzie.
Am venit să-ţi spun noutăţile.
Dl Collins şi cu mine ne-am... logodit.
- Logodit ? - Da.
- Ca să te căsătoreşti ? - Ce alte feluri de logodnă mai sunt ?
Pentru Dumnezeu, Lizzie, nu te uita aşa la mine.
Ar trebui să fiu fericită cu el ca şi cu oricare altul.
- Dar e ridicol. - Mai încet.
Nu ne putem permite toate să fim romantice.
Mi s-a oferit o casă confortabilă şi protecţie.
E destul ca să fiu recunoscătoare.
Am 27 de ani. Nu am bani, nici perspective.
Sunt deja o povară pentru părinţi.
Şi sunt înfricoşată.
Aşa că nu mă judeca, Lizzie. Nu cuteza să mă judeci.
Dragă Charlotte, îţi mulţumesc pentru scrisoare.
Îmi pare bine că mobila şi casa sunt pe placul tău
şi că Lady Catherine este prietenoasă şi îndatoritoare.
Odată cu plecarea ta, a lui Jane la Londra,
a militarilor în nord, împreună cu pitorescul domn Wickham,
trebuie să mărturisesc, perspectiva de unde stau eu este mohorâtă.
Cât despre favoarea pe care mi-o ceri, nu e o favoare.
Aş fi fericită să te vizitez cât mai curând posibil.
Bun venit la umilul nostru domiciliu.
Soţia mă încurajează să petrec timp în grădină pentru sănătate.
Cred că e obosită după călătorie.
Plănuiesc îmbunătăţiri. Vreau să arunc o uscătură şi să plantez o alee de tei.
Mă gândesc că orice tânără doamnă ar fi fericită
să fie stăpâna unei asemenea case.
Aici nu vom fi întrerupte.
Salonaşul ăsta e pentru folosinţa mea exclusivă.
Lizzie, e o plăcere să am casa mea.
- Charlotte, vino aici ! - Ce s-a întâmplat ?
Iar a scăpat porcul ?
E Lady Catherine. Hai să vezi, Lizzie.
Veşti bune.
Am primit o invitaţie la Rosings de la Lady Catherine.
Ce minunat !
Nu fi stânjenită de ceea ce porţi.
Pune pe tine ce ai mai bun.
Lady Catherine nu a fost niciodată împotriva celor cu adevărat modeşti.
Una dintre cele mai extraordinare privelişti din Europa, nu-i aşa ?
Numai geamurile au costat peste 20,000 de lire.
Haideţi. Haideţi.
Cred că puţin mai târziu o să jucăm cărţi.
Înălţimea voastră.
Dră de Bourgh.
- Deci tu eşti Elizabeth Bennet ? - Da, Înălţimea voastră.
Asta e fiica mea.
- Sunteţi amabilă că ne-aţi invitat. - Numai covorul a costat peste 300 Ł.
Dle Darcy.
Ce faci aici ?
Dle Darcy, nu am ştiut că vom avea onoarea.
Dră Elizabeth, sunt un oaspete aici.
Îl cunoşti pe nepotul meu ?
Am avut plăcerea să-l cunosc în Hertfordshire.
Colonel Fitzwilliam. Îmi pare bine.
Dle Collins, nu poţi sta lângă soţie. Mută-te. Acolo.
Harvey, ai putea cumva să-mi aduci peştele...
Sper că familia ta e sănătoasă, dră Elizabeth ?
Da, mulţumesc.
Sora mea mai mare e la Londra. Poate ai văzut-o acolo.
Nu am avut norocul...
Cânţi la pian, dră Bennet ?
- Puţin, dnă, şi foarte prost. - Desenezi ?
Nu, deloc.
Dar surorile, desenează ?
Niciuna.
Foarte straniu.
Bănuiesc că nu aţi avut ocazia.
Mama voastră ar fi trebuit să vă ducă la oraş, ca să aveţi profesori buni.
Mama nu s-ar fi supărat, dar tata urăşte oraşul.
- V-a părăsit guvernanta ? - Noi nu am avut guvernantă.
Fără guvernantă ? Cinci fete crescute acasă fără guvernantă ?
Nu am mai auzit aşa ceva. Mama trebuie să fi fost sclava educaţiei voastre.
Câtuşi de puţin, Lady Catherine.
Surorile mai tinere au ieşit în societate ?
Da, dnă, toate.
Toate ? Toate cinci în acelaşi timp ?
E foarte ciudat. Şi eşti a doua.
Cele mai tinere înainte ca cele mai mari să se mărite ?
Surorile mai mici trebuie să fie foarte tinere.
Da, mezina nu a împlinit 16 ani.
Dar ar fi greu pentru surorile mai mici
să n-aibă parte de distracţii pentru că cele mai mari nu s-au măritat.
Nu ar încuraja câtuşi de puţin dragostea între surori.
Pe cuvânt, ai opinii foarte ferme pentru o persoană atât de tânără.
Spune-mi, ce vârstă ai ?
Cu trei surori mai mici aproape de maturitate, îmi e greu să vă răspund.
Vino, dră Bennet, cântă pentru noi.
- Nu, vă rog. - Căci muzica mă încântă.
De fapt, sunt puţini oameni în Anglia
care se bucură mai mult de muzică.
Sau au gusturi mai bune.
Dacă învăţam, ar fi trebuit să devin expertă.
La fel şi Anne, dacă i-ar fi permis sănătatea.
Nu afişez falsă modestie când spun că nu cânt bine...
Hai, Lizzie, Înălţimea sa o cere.
Cum se descurcă Georgiana, Darcy ?
- Cântă foarte bine. - Sper că exersează.
Nu se poate ajunge la excelenţă fără exerciţii regulate.
I-am spus asta dnei Collins.
Pentru că nu aveţi instrument, eşti binevenită la Rosings
să cânţi la pianul din camera menajerei.
Vă mulţumesc, Înălţimea voastră.
Nu vei sta nimănui în drum în acea parte a casei.
Vrei să mă sperii venind în toată măreţia să mă auzi.
Dar nu mă alarmez, chiar dacă sora ta cântă atât de bine.
Te cunosc îndeajuns ca să ştiu că nu te pot alarma, chiar de-aş vrea.
Cum s-a purtat prietenul meu în Hertfordshire ?
Chiar vrei să ştii ?
Pregăteşte-te pentru ceva cumplit.
Prima dată când l-am văzut, nu a dansat cu nimeni,
deşi nu erau destui domni
şi erau câteva doamne fără partener.
Nu ştiam pe nimeni afară de grupul meu.
Nu toţi se cunosc la un bal.
Fitzwilliam, am nevoie de tine.
Nu am talentul
de a face conversaţie cu uşurinţă cu oameni pe care nu îi cunosc.
Poate ar trebui să urmezi sfatul mătuşii tale, să exersezi.
Dragă Jane...
Dle Darcy.
Ia loc, te rog.
Dl şi dna Collins s-au dus în sat.
Casa asta e încântătoare.
Cred că mătuşa mea a făcut multe când dl Collins a venit aici.
Aşa cred.
Nu şi-ar fi putut extinde bunăvoinţa asupra unui supus mai recunoscător.
- Să cer să ne aducă ceai ? - Nu, mulţumesc.
Bună ziua, dră Elizabeth, a fost o plăcere.
Ce Dumnezeu i-ai făcut sărmanului domn Darcy ?
Nu am idee.
Orice minte are nevoie de un consilier
căruia să i se adreseze pentru consolare când suferă.
Sunt multe facilităţi pe care alţii le pot oferi, spre deosebire de noi.
Mă refer la acele lucruri
care se pot obţine doar prin intromisiune...
Mă scuzaţi, prin intromisiunea dintre prietenie şi politeţe.
În asemenea ocazii, bărbatul fălos te întâmpină nu cu cordialitate,
ci cu suspiciunea celui care îşi recunoaşte inamicul...
- Cât timp intenţionezi să stai ? - Cât vrea Darcy.
- Sunt la dispoziţia lui. - Toţi par să fie aşa.
Mă întreb de ce nu-şi ia o soţie ca să asigure durată unui asemenea avantaj.
- Ar fi o femeie norocoasă. - Zău ?
Darcy e o persoană foarte leală.
Din câte am auzit, recent şi-a salvat un prieten în ultimul moment.
Ce s-a întâmplat ?
L-a salvat de la un mariaj imprudent.
Cine e bărbatul ?
Cel mai apropiat prieten al său, Charles Bingley.
A dat dl Darcy un motiv pentru intervenţia sa ?
Au fost obiecţii serioase cu privire la doamna.
Ce fel de obiecţii ? Lipsa de avere ?
Cred că familia ei a fost considerată necorespunzătoare.
- Şi i-a separat ? - Aşa cred. Mai mult nu ştiu.
Dră Elizabeth.
M-am luptat zadarnic şi nu mai pot suporta.
Aceste ultime luni au fost o tortură. Am venit la Rosings doar ca să te văd.
Am luptat contra raţiunii, a aşteptărilor familiei mele,
a inferiorităţii naşterii tale, a rangului meu.
Le voi ignora ca să-ţi cer să pui capăt agoniei mele.
- Nu înţeleg. - Te iubesc.
Cu ardoare.
Te rog să îmi faci onoarea să mă accepţi ca soţ.
Dle, apreciez tulburarea prin care ai trecut
şi regret că ţi-am provocat durere.
Nu am făcut-o conştient.
- Acesta e răspunsul tău ? - Da, dle.
Râzi de mine ?
- Nu. - Mă respingi ?
Sunt sigură că emoţiile care te-au ţinut în loc te vor ajuta să treci peste asta.
Pot întreba de ce sunt respins atât de puţin politicos ?
Aş putea întreba de ce, având intenţia de a mă insulta,
mi-ai spus totuşi că mă placi în ciuda raţiunii tale ?
Dacă am fost nepoliticoasă, asta e o scuză.
- Dar ştii bine că am şi alte motive. - Ce motive ?
Crezi că m-ar putea tenta ceva ca să accept bărbatul care a ruinat
fericirea iubitei mele surori ?
Negi dle Darcy, că ai separat doi tineri care se iubeau,
expunându-ţi prietenul la dezaprobare
şi sora mea la batjocură pentru speranţe înşelate,
adâncindu-i pe amândoi în suferinţă ?
- Nu o neg. - Cum ai putut să o faci ?
Am crezut că surorii tale nu-i pasă de el.
Am realizat că ataşamentul lui e mai puternic.
Pentru că e timidă !
Bingley s-a convins şi el că ea nu are sentimente adânci.
- Fiindcă tu i-ai sugerat-o. - Spre binele lui.
Sora mea nu-mi arată nici mie ce simte cu adevărat !
Bănuiesc că averea lui a jucat un rol ?
Nu aş dezonora-o astfel pe sora ta. A fost sugerat...
Ce ?
Că era clar un mariaj avantajos...
- A dat sora mea o astfel de impresie ? - Nu !
Nu. Era, totuşi, problema familiei tale...
Lipsa de contacte ? Dl Bingley nu părea deranjat de asta.
- Nu, era mai mult. - Cum aşa, dle ?
Lipsa de bune maniere a mamei tale, a surorilor mai tinere,
şi uneori, chiar a tatălui.
Iartă-mă. Trebuie să te exclud pe tine şi sora ta.
Şi dl Wickham ?
Dl Wickham ?
Ce scuză oferi pentru felul în care te-ai purtat ?
- Ai un interes deosebit. - Mi-a spus despre nenorocul său.
Da, nenorocul său a fost mare, într-adevăr.
Îi ruinezi şansele şi totuşi îl tratezi cu sarcasm.
Deci asta e părerea ta despre mine ?
Mulţumesc. Poate aceste ofense ar fi fost trecute cu vederea
dacă mândria nu ţi-ar fi fost rănită de scrupulele mele privind relaţia noastră.
Trebuie să mă bucur de inferioritatea situaţiei tale ?
Şi astea sunt vorbele unui bărbat distins.
Îngâmfarea ta şi trufia, nepăsarea ta egoistă faţă de sentimentele altora
m-au făcut să-mi dau seama că eşti ultimul bărbat cu care m-aş mărita.
Iartă-mă, doamnă, că te-am reţinut atâta timp.
Am venit să-ţi las asta.
Nu vreau să reînnoiesc sentimentele care te-au dezgustat atât.
Dar dacă îmi permiţi, mă voi referi la cele două ofense pe care mi le atribui.
Tatăl meu l-a iubit pe dl Wickham ca pe un fiu.
I-a lăsat o situaţie generoasă. Dar la moartea tatălui meu,
dl Wickham a anunţat că nu are intenţia să îmbrace sutana preoţească.
A cerut contravaloarea proprietăţii, şi a pierdut-o la jocuri de noroc.
Apoi a scris, cerând mai mulţi bani, ceea ce am refuzat.
După care a rupt toate legăturile.
S-a întors vara trecută şi a declarat o dragoste pasională pentru sora mea
pe care a încercat să o convingă să fugă cu el.
Ea urmează să moştenească 30.000 lire.
Când i s-a explicat că el nu va primi niciodată vreun ban, a dispărut.
Nu pot să îţi descriu disperarea ce a cuprins-o.
Avea doar 15 ani.
În ce priveşte cealaltă problemă, cu sora ta şi dl Bingley,
deşi motivele care m-au călăuzit pot părea insuficiente,
erau în folosul unui prieten.
Lizzie.
Eşti bine ?
Nu mai ştiu.
Lizzie. Ce noroc că ai venit.
Mătuşa şi unchiul tău sunt aici ca să o aducă pe Jane de la Londra.
- Ce face Jane ? - E în salon.
L-am uitat. Dacă ar trece pe lângă mine pe stradă, nu l-aş băga în seamă.
Londra e atât de interesantă. E adevărat.
Sunt atâtea de făcut.
Ce ştiri ai din Kent ?
Nimic.
Cel puţin, nimic demn de menţionat.
Lizzie, spune-i mamei !
Kitty, nu mai face atâta zarvă.
- De ce nu m-a invitat şi pe mine ? - Fiindcă eu sunt companie mai plăcută.
- Ce este ? - Sunt la fel de îndreptăţită.
Şi mie mi-ar plăcea să merg.
Să mergem toate.
Lydia a fost invitată la Brighton cu familia Forster.
O baie în mare mi-ar face bine.
Voi cina cu ofiţerii în fiecare seară.
Papa, nu o lăsa să meargă.
Lydia nu se simte bine până nu se expune undeva în public.
Şi nu ne putem aştepta să o facă cu mai puţine inconveniente.
Dacă nu o supraveghezi,
va deveni cel mai absurd flirt care îşi face familia de râs.
Şi Kitty o va urma, ca totdeauna.
Lizzie, nu vom avea linişte până nu pleacă.
Linişte. Numai de asta îţi pasă ?
Colonelul Forster e un om decent.
O va ţine departe de necazuri reale.
Şi e prea săracă pentru a fi vânată de oricine.
E primejdios.
Sunt sigur că ofiţerii vor găsi femei mult mai interesante.
Să sperăm, de fapt, că şederea ei în Brighton
o va învăţa cât de neimportantă este.
Oricum, e greu să crească mai rău decât este.
Şi dacă o face, va trebui să o ţinem închisă tot restul vieţii.
Lizzie, eşti binevenită să ni te alături.
Peak District nu este Brighton.
Ofiţerii sunt rari, ceea ce ţi-ar putea influenţa decizia.
Vino în Peak District cu noi, Lizzie, să respiri aer proaspăt.
Frumuseţea naturii. Ce sunt bărbaţii comparaţi cu stâncile şi munţii ?
Bărbaţii sunt roşi de aroganţă şi prostie.
Dacă sunt îndatoritori, nu au creier.
Ai grijă, draga mea. Asta sună puternic a amărăciune.
L-am văzut pe dl Darcy când am fost la Rosings.
De ce nu mi-ai spus ?
A spus ceva despre dl Bingley ?
Nu.
Nu a spus.
Ce sunt bărbaţii comparaţi cu stâncile şi munţii ?
Sau trăsurile care nu se strică ?
Unde suntem exact ?
Foarte aproape de Pemberley.
- Casa dlui Darcy ? - Exact.
Un lac plin de peşte. Mi-ar plăcea să-l văd.
Nu. Mai bine nu.
El e...
Mai degrabă nu, el e... e...
- Atât de cum ? - De bogat.
Doamne, Lizzie, cât de snoabă poţi fi !
Să ai ceva contra dlui Darcy din cauza averii. Săracul om nu are ce face.
Dar nu e aici, oricum. Oamenii ăştia nu sunt niciodată acasă.
Nu rămâne în urmă.
- Stăpânul stă mult acasă ? - Nu atât de mult cât aş vrea.
Îi place mult aici.
Dacă se căsătoreşte, îl vei vedea mai mult.
Seamănă mult cu tatăl lui.
Şi e foarte generos.
Când soţul meu a fost bolnav, dl Darcy nu ştia ce să mai facă.
A organizat servitorii pentru mine.
Ăsta e el, dl Darcy.
O faţă frumoasă.
Lizzie, seamănă bine cu el ?
Tânăra doamnă îl cunoaşte pe dl Darcy ?
Doar puţin.
Nu crezi că e un bărbat chipeş, domnişoară ?
Da.
Da, trebuie să spun că este.
Asta e sora lui, dra Georgiana.
Cântă toată ziua.
E cumva acasă ?
Dră Elizabeth.
- Credeam că eşti la Londra. - Nu.
Nu sunt.
Nu.
- Nu am fi venit... - Am venit o zi mai devreme...
Sunt cu unchiul şi mătuşa.
Şi ai o călătorie plăcută ?
Foarte plăcută.
- Mâine mergem la Matlock. - Mâine ?
- Staţi în Lambton ? - Da, la hanul Rose and Crown.
Da.
Îmi pare rău că deranjăm.
Spuneau că imobilul e deschis pentru vizitatori. N-am ştiut...
- Pot să te însoţesc până în sat ? - Nu.
- Îmi place să merg pe jos. - Da.
Da, ştiu.
La revedere, dle Darcy.
Pe aici, dle.
Eşti sigur că nu vrei să stai cu noi ?
Tocmai l-am văzut pe dl Darcy. Nu ne-ai spus că l-ai întâlnit.
Ne-a invitat la cină mâine seară. A fost foarte politicos, nu-i aşa ?
- Foarte politicos. - Nu-i deloc cum l-ai descris.
Să cinăm cu el ?
Are ceva plăcut când vorbeşte.
Nu te supără că lungim călătoria cu o zi ?
Doreşte în mod special să-i cunoşti sora.
Sora.
Dră Elizabeth !
Sora mea, dra Georgiana.
Fratele meu mi-a spus atât de multe despre tine.
Încât simt că parcă am fi prietene.
Mulţumesc. Ce pian frumos.
Fratele meu mi l-a dat. Nu trebuia.
Ba trebuia.
- Prea bine atunci. - Uşor de convins, nu-i aşa ?
Odată a trebuit să mă rabde pe mine cântând.
- Spune că te descurci foarte bine. - Atunci e un sperjur.
- Am spus "destul de bine". - "Destul de bine" nu e "foarte bine".
Sunt satisfăcută.
- Dle Gardiner, îţi place pescuitul ? - Foarte mult.
Vrei să mă însoţeşti pe lac după amiază ?
E bine populat şi locuitorii au fost lăsaţi în pace prea mult.
Mi-ar face plăcere.
Cânţi în duet, dră Elizabeth ?
- Numai când sunt forţată. - Frate, trebuie să o forţezi.
Pescuit splendid, companie plăcută. Ce tip grozav.
Mulţumesc foarte mult, dle Darcy.
O scrisoare pentru dvs., doamnă.
E de la Jane.
Sunt veşti cât se poate de proaste.
Lydia a fugit...
... cu dl Wickham.
Şi s-au dus cine ştie unde.
Nu are bani sau contacte. Mi-e teamă că e pierdută pentru totdeauna.
E greşeala mea.
Dacă îl dădeam în vileag pe Wickham atunci când trebuia...
Nu, e greşeala mea.
Puteam împiedica asta dacă eram deschisă cu surorile mele.
S-a făcut vreo încercare de a o salva ?
Tatăl meu s-a dus la Londra, dar ştiu că nu se poate face nimic.
Nu e nici cea mai mică speranţă.
Aş vrea să te ajut.
Dle, cred că e prea târziu.
E serios, într-adevăr. Trebuie să plec. La revedere.
Trebuie să plecăm îndată.
Mă voi alătura dlui Bennet să o găsim pe Lydia înainte să ruineze familia.
Cum a putut familia Forster să o scape din ochi ?
Totdeauna am spus că nu erau potriviţi să aibă grijă de ea.
- Şi acum e ruinată. - Sunteţi toate ruinate.
Cine vă mai ia acum cu o soră decăzută ?
Sărmanul domn Bennet va trebui să se bată în duel cu Wickham
şi va fi omorât.
Încă nu l-a găsit, mama.
Dl Collins ne va da afară înainte ca el să fie rece.
Nu fi atât de speriată.
Unchiul nostru e la Londra şi ajută la căutare.
Lydia trebuie să ştie ce face asta nervilor mei.
Asemenea palpitaţii şi spasme peste tot !
Copilul meu Lydia, copilul meu !
Cum a putut să facă aşa ceva sărmanei ei mame ?
- Nu poţi face asta ! - Nu fi copil.
- Kitty, dă-o încoace. - Pentru cine e ?
E pentru tata.
Scrisul e al unchiului.
Papa, ai o scrisoare.
- Lăsaţi-mă să-mi trag sufletul. - E scrisă de unchiul.
- I-a găsit. - Sunt căsătoriţi ?
- Nu pot citi scrisul lui. - Dă-mi-o mie.
Sunt căsătoriţi ?
Vor fi, dacă tatăl tău îi dă ei o pensie de 100 lire pe an. Asta e condiţia lui.
- Vei accepta, tată ? - Bineînţeles.
Dumnezeu ştie cât a cheltuit unchiul vostru pe ticălosul ăla.
Ce vrei să spui ?
Nici un bărbat nu s-ar căsători cu Lydia
cu o tentaţie de numai 100 lire pe an.
Unchiul vostru trebuie să fi fost foarte generos.
Crezi că a fost o sumă mare ?
Wickham e un prost dacă a acceptat mai puţin de 10.000 lire.
- Doamne iartă-mă ! - Tată !
Lydia s-a măritat deşi are doar 15 ani !
Sună clopoţelul, Kitty.
Pun ceva pe mine şi merg la Lady Lucas să-i spun. Să văd ce mutră face.
Spune servitorilor că vor primi un bol cu punci.
- Ar trebui să-i mulţumim unchiului. - Trebuia să ajute.
E mult mai bogat decât noi şi nu are copii. O fată măritată !
Numai la asta te gândeşti ?
Când vei avea cinci fete, să-mi spui la ce altceva te gândeşti.
Atunci poate vei înţelege.
Dar nu ştiţi cum este el.
- Lydia ! - Mama !
Am trecut de Sarah Sims în trăsură.
Mi-am scos mănuşa ca să vadă verigheta.
Apoi m-am plecat şi am zâmbit...
Sarah Sims.
Sunt sigură că nu era atât de radioasă ca tine, draga mea.
Trebuie să mergeţi la Brighton.
Acolo se găsesc soţi. Sper să aveţi măcar jumătate din norocul meu.
Lydia.
Vreau să aud toate detaliile, dragă Lydia.
Am fost trimis la un regiment în nordul Angliei.
Îmi pare bine să aud asta.
Lângă Newcastle. Mergem acolo săptămâna viitoare.
- Pot să vin să stau cu voi ? - Nici vorbă că nu.
Luni dimineaţă m-am trezit într-o agitaţie.
Nu vreau să aud.
Mătuşa mea era acolo, propovăduind de parcă citea o slujbă.
- Era înfiorător de neplăcută. - Şi nu înţelegi de ce ?
Dar nu am auzit o vorbă, pentru că mă gândeam la dragul meu Wickham.
Muream să ştiu dacă se va căsători în tunica albastră.
Nordul Angliei, cred, are nişte peisaje spectaculoase.
Apoi unchiul a fost chemat pentru nişte treburi,
şi mă gândeam, cine o să fie cavaler de onoare dacă el nu se întoarce ?
Din fericire s-a întors, altfel trebuia să-l rog pe dl Darcy.
- Dl Darcy ! - Am uitat !
- Dar nu trebuia să scot un cuvânt. - Dl Darcy a fost la nunta ta ?
El a fost cel care ne-a găsit.
El a plătit pentru nuntă, pentru postul lui Wickham, pentru tot.
Dar nu mai spune nimănui. Mi-a zis să nu spun.
- Dl Darcy ? - Încetează, Lizzie.
Dl Darcy nu e nici pe jumătate atât de preţios cum eşti tu câteodată.
Kitty, mi-ai văzut verigheta ?
Să-mi scrii des, draga mea.
Femeile căsătorite nu au niciodată timp pentru scris.
Cred că nu o să-mi scrii.
Când m-am măritat cu tatăl tău, părea că ziua nu e destul de lungă.
Surorile îmi vor putea scrie, căci oricum nu au altceva de făcut.
Nimic nu e mai rău decât să te desparţi de copii.
Te simţi atât de părăsită fără ei.
- La revedere. - Pa, Lydia. La revedere, dle Wickham.
Pa, Kitty. Pa, tata.
Nu-mi imaginez ce face tatăl vostru cu atâta cerneală.
Dnă Bennet.
Aţi auzit noutăţile, doamnă ? Dl Bingley se întoarce la Netherfield.
Dl Bingley ?
Dna Nichols comandă o pulpă de porc. Îl aşteaptă mâine.
Mâine ?
Nu că îmi pasă. Dl Bingley nu înseamnă nimic pentru noi.
Nu vreau să-l mai văd niciodată.
Nu vom scoate o vorbă despre asta. E sigur că vine ?
Da, doamnă. Cred că e singur. Sora lui a rămas la oraş.
Aşa...
De ce crede că ne interesează, nu am idee. Haideţi, fetelor.
Mai bine ne-am duce acasă, să-i spunem dlui Bennet.
Ce insolent poate să fie. Mă întreb cum îndrăzneşte să-şi arate faţa.
E în regulă, Lizzie.
Îmi pare bine că e singur, căci nu-l voi vedea atât de des.
Nu îmi e frică de reacţia mea. Ci de remarcile altor oameni.
Îmi pare rău.
E aici. E aici. E la uşă.
Dl Bingley !
Dl Bingley ? Dumnezeule !
Purtaţi-vă normal.
Şi orice aţi face, nu fiţi arogante.
Mai e cineva cu el. Dl Cum-îl-cheamă, ăla încrezut.
Dl Darcy ? Ce insolenţă. Unde se trezeşte, să vină aici ?
Nu mişca, Jane. Mary, pune aia deoparte. Găseşte ceva util de făcut.
Doamne, o să leşin cu siguranţă.
Kitty.
- Nu putem avea asta aici. - Mary, panglicile, panglicile.
Mary, stai jos imediat. Mary !
Dl Darcy şi dl Bingley, doamnă.
Ce bine ne pare să vă vedem, dle Bingley.
Au intervenit multe schimbări de când ai plecat.
Dra Lucas s-a măritat, e la casa ei. La fel şi una dintre fiicele mele.
Poate aţi văzut în ziare,
deşi nu a apărut aşa cum ar fi trebuit.
Foarte scurt. Nimic despre familia ei.
Da, am auzit. Felicitările mele.
Dar e aşa greu ca Lydia să fie luată de lângă mine.
Dl Wickham a fost transferat la Newcastle, unde-o mai fi şi asta.
Vei sta mult la moşie ?
Câteva săptămâni. Pentru vânătoare.
După ce ucideţi toate păsările voastre,
veniţi la noi şi împuşcaţi câte vreţi.
Dl Bennet va ajuta bucuros şi va păstra pentru voi cele mai bune stoluri.
Excelent.
- Eşti bine, dle Darcy ? - Destul de bine, mulţumesc.
Sper că vremea va fi bună pentru vânătoare.
- Mă întorc în oraş mâine. - Atât de curând ?
Jane arată bine, nu-i aşa ?
Într-adevăr, aşa e.
Ei bine, trebuie să plecăm.
Darcy. A fost o plăcere să vă vedem din nou.
Dră Elizabeth.
- Dră Bennet. - Trebuie să mai veniţi.
Iarna trecută aţi promis că veniţi la o cină de familie.
Nu am uitat. Cel puţin trei feluri.
Mă scuzaţi.
Extraordinar.
Trebuia să intrăm şi ea să spună, "Luaţi loc."
Aşa că simt...
E un dezastru, nu-i aşa ?
A fost...
- Dră Bennet. - Dle Bingley.
Intru şi o spun.
Da, exact.
Dumnezeule.
Îmi pare bine că s-a sfârşit. Acum ne putem vedea ca simple cunoştinţe.
Desigur.
Doar nu crezi că sunt atât de slabă încât să fiu în pericol.
Eşti în pericol să-l faci să se îndrăgostească de tine, ca totdeauna.
- Îmi pare rău că a venit cu dl Darcy. - Nu spune asta.
De ce nu ?
Jane.
- Am fost oarbă. - Ce vrei să spui ?
Uite, e el. S-a întors. Vine din nou.
Ştiu că asta pare ciudat,
dar aş dori să solicit privilegiul de a vorbi cu dra Bennet.
Între patru ochi.
Toată lumea în bucătărie, imediat.
Afară de tine, Jane, bineînţeles.
Dle Bingley, îmi pare bine să te văd din nou atât de curând.
Mai întâi, trebuie să-ţi spun că am fost cel mai mare dobitoc.
Kitty, linişte.
Da.
De o mie de ori, da.
Mulţumesc lui Dumnezeu. Credeam că nu se mai întâmplă.
Sunt sigur că se vor înţelege bine.
Au temperamente asemănătoare.
Servitorii îi vor înşela cu asiduitate.
Şi vor fi atât de generoşi, încât îşi vor depăşi veniturile.
Să-şi depăşească venitul ? El are 5.000 pe an.
Ştiam eu că nu degeaba e frumoasă.
"... trebuie să nu fie nesinceră.
Ea se poate adresa cu eficacitate sentimentelor altora
ale căror minţi strălucesc cu căldura sensibilităţii
şi ale căror argumente sunt bazate pe convingere.
Ea trebuie să simtă influenţa acelor pasiuni şi emoţii
pe care doreşte să le inspire..."
Poţi muri de fericire ?
Nu ştia că am fost în oraş în primăvară.
- Cum s-a justificat ? - Credea că sunt indiferentă.
- Inaccesibilă. - Fără îndoială otrăvit de sora lui.
Bravo.
Ăsta e cel mai neiertător lucru pe care l-ai spus vreodată.
Lizzie, aş vrea să te văd fericită.
Dacă ar fi un bărbat pentru tine.
Poate dl Collins are un verişor.
- Ce e asta ? - Ce ?
Poate s-a răzgândit.
Vin !
Da.
Lady Catherine.
Celelalte progenituri ale tale, bănuiesc ?
Toate afară de una. Mezina s-a căsătorit, Înălţimea voastră.
Cea mai mare a fost cerută azi după-amiază.
- Aveţi o grădină foarte mică. - Pot să vă ofer un ceai ?
Nicidecum. Trebuie să vorbesc cu dra Elizabeth Bennet singură.
E o problemă urgentă.
Nu se poate să nu înţelegi de ce am venit aici.
Nu ştiu de ce îmi faceţi onoarea.
Te avertizez, nimeni nu se joacă cu mine.
Mi-a ajuns la urechi o veste alarmantă.
Că intenţionezi să te căsătoreşti cu nepotul meu, dl Darcy.
Ştiu că e o minciună scandaloasă.
Deşi nu vreau să-l jignesc crezând că e posibil,
am pornit îndată să-mi fac sentimentele cunoscute.
Dacă credeaţi că e imposibil, de ce aţi venit aşa departe ?
Ca să o aud dezminţită.
Venirea dvs. va confirma această veste, dacă chiar există.
Dacă ? Pretinzi că nu o ştii ?
Nu ai fost tu cea care a lansat-o ?
Nu am auzit de aşa ceva.
Poţi să declari că e lipsită de temei ?
Nu pretind că sunt atât de directă ca Înălţimea voastră.
Mă puteţi întreba ceva şi eu să aleg să nu răspund.
Aşa ceva e nemaiîntâlnit.
Ţi-a făcut nepotul meu o ofertă de căsătorie ?
Înălţimea voastră tocmai a declarat că e imposibil.
Dl Darcy e logodit cu fiica mea. Ce spui de asta ?
Dacă aşa e, n-aveţi de ce să credeţi că mi-ar face mie o ofertă.
Fată egoistă. Această căsătorie a fost plănuită de când erau copii.
Crezi că poate fi împiedicată de o femeie de rang inferior
cu o soră a cărei fugă a rezultat într-o căsătorie scandalos forţată
la care s-a ajuns doar pe cheltuiala unchiului vostru.
Cerule ! Vor fi umbrele din Pemberley poluate în acest fel ?
Spune-mi odată pentru totdeauna, eşti logodită cu el ?
Nu sunt.
Promiţi să nu accepţi niciodată o asemenea ofertă ?
Nu voi promite niciodată aşa ceva.
M-aţi insultat în toate felurile posibile
şi nu mai puteţi avea nimic de spus.
Trebuie să vă cer să plecaţi numaidecât.
Noapte bună.
Nu am fost tratată astfel în viaţa mea !
- Ce se întâmplă ? - Doar o mică neînţelegere.
Măcar o dată în viaţă, lăsaţi-mă în pace !
- Nu puteam dormi. - Nici eu. Mătuşa mea...
Da, a fost aici.
Cum oare pot compensa un astfel de comportament ?
După ce ai făcut pentru Lydia
şi bănuiesc, pentru Jane, eu ar trebui s-o fac.
Trebuie să ştii. Sigur ştii că totul a fost pentru tine.
Eşti prea generoasă ca să te joci cu mine.
Ai vorbit aseară cu mătuşa mea şi asta mi-a dat speranţe
cum nu mi-am permis să am niciodată.
Dacă sentimentele tale sunt la fel ca în aprilie, spune-mi.
Afecţiunea şi dorinţele mele nu s-au schimbat.
Dar o singură vorbă de la tine mă va face să tac pentru totdeauna.
Dacă totuşi, sentimentele tale s-au schimbat,
trebuie să-ţi spun,
că m-ai vrăjit, trup şi suflet, şi te...
Te... Te iubesc.
Nu vreau să mă mai despart de tine, începând de azi înainte.
E în regulă, atunci.
Ai mâinile reci.
Închide uşa, te rog, Elizabeth.
Lizzie, ţi-ai ieşit din minţi ?
Credeam că îl urăşti.
Nu, Papa.
E bogat, fără discuţie.
Şi vei avea mai multe trăsuri decât Jane.
Dar te va face asta fericită ?
Nu ai altă obiecţie în afară de faptul că mă crezi indiferentă ?
Nici una.
Toţi îl ştim ca pe un individ mândru şi cam neplăcut.
Dar asta nu e nimic dacă tu îl placi.
Îl plac.
Îl iubesc.
Nu e mândru. Am greşit. Am greşit complet în ce-l priveşte.
Nu îl cunoşti, Papa.
Dacă ţi-aş spune cum e de fapt şi ce a făcut...
Ce a făcut ?
Dar ea nu-l place. Credeam că nu îl place.
Şi eu la fel. Aşa am crezut toate.
Probabil că am greşit.
- Nu ar fi prima oară, nu-i aşa ? - Nu, şi cred că nici ultima.
Dumnezeule.
- Trebuie să-i dau banii. - Nu.
Nu trebuie să spui la nimeni. El nu ar vrea altfel.
L-am judecat greşit, Papa. Eu mai mult decât oricine.
Sub toate aspectele. Nu doar în problema asta.
M-am purtat absurd.
Şi el a fost ridicol privitor la Jane şi la multe alte lucruri.
Dar şi eu am fost la fel.
Ştii, el şi cu mine...
El şi cu mine semănăm atât de mult.
Suntem amândoi încăpăţânaţi.
Papa, eu...
Îl iubeşti cu adevărat, aşa e ?
Foarte mult.
Nu credeam că cineva te poate merita.
Dar se pare că sunt redus la tăcere.
Aşa că îmi dau consimţământul din toată inima.
Nu aş fi putut să te dau, Lizzie, cuiva care să fie mai puţin venerabil.
Mulţumesc.
Dacă vin tineri pentru Mary sau Kitty, pentru Dumnezeu, trimiteţi-i aici.
Sunt în formă.
Cum te simţi, draga mea ?
Foarte bine.
- Dar aş vrea să nu-mi mai zici "draga mea". - De ce ?
Aşa îi zice tatăl meu mamei când e supărat.
Şi ce termeni îmi sunt permişi ?
Lasă-mă să mă gândesc.
Lizzie în zilele obişnuite,
Perla mea, duminica,
şi...
Zeiţă divină, dar numai la ocazii foarte speciale.
Şi cum să-ţi zic când sunt supărat ?
Doamnă Darcy ?
Nu.
Poţi să-mi zici doamna Darcy,
dar numai când eşti perfect, complet şi incandescent de fericit.
Dar cum te simţi în seara asta, doamnă Darcy ?
Doamnă Darcy.
Sincronizare BluRay: cady
Best watched using Open Subtitles MKV Player