FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
PULP 1. Un ţesut moale, umed, fără formă.
2. Revistă sau carte cu un conţinut nefiresc,
de obicei tipărit pe hârtie aspră, neprelucrată.
Las-o baltă, e prea riscant.
- Nu mă mai ocup cu aşa ceva. - Aşa zici de fiecare dată.
"Am terminat, nu o mai fac, e prea periculos."
- Da, şi am dreptate. - Iar apoi uiţi totul.
S-au terminat zilele uitării, au început zilele aducerii-aminte.
Ştii cum sună ce zici?
- Ca vorbele unui om sensibil? - Ca o raţă!
Nici n-o să le mai auzi.
Nu voi mai face asta, şi nu-mi vei mai auzi măcănitul.
- După noaptea asta? - Da, am toată noaptea să măcăi.
- Mai vrea cineva cafea? - Da.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Aşa cum o facem acum, riscul e acelaşi ca în cazul unei bănci.
E chiar mai mare, băncile sunt mai uşor de jefuit.
Băncile federale nici nu trebuie să oprească un jaf.
Au asigurare, ce-i interesează?
Într-o bancă federală nici n-ai nevoie de o armă.
Un tip a intrat într-o bancă doar cu un telefon mobil,
i l-a dat unei casiere, iar cel de la celălalt capăt al liniei
a zis: " Am capturat-o pe fiica lui. Dă-i toţi banii sau o ucidem."
- Şi a mers? - Evident!
A intrat un idiot în banca lor cu un telefon, nu cu o armă,
i-a jefuit, iar ei nu au făcut nimic.
Şi i-au făcut ceva fetiţei?
Probabil nici nu exista, dar nu asta e ideea.
Ideea e că au jefuit o bancă doar cu un telefon.
- Vrei să jefuim bănci? - Zic doar că ar fi mai simplu.
- Nu vrei să mai jefuim magazine? - Eu ce am zis? Nu!
Nu mai e amuzant, sunt prea mulţi străini,
vietnamezi şi coreeneni care nu ştiu engleză.
Când le zici "goleşte casa" nu înţeleg nimic.
Asta face problema prea personală.
- Până la urmă o să omorâm unul. - Eu n-o să ucid pe nimeni.
Nici eu nu vreau asta,
dar vom ajunge într-o situaţie în care nu vom avea de ales.
Dacă nu vor fi vietnamezii,
o să fie nişte evrei care au magazinul de 15 generaţii,
iar bunicul din spatele tejghelei, are şi un pistol.
Încearcă să jefuieşti aşa ceva cu un telefon, să vezi ce reuşeşti.
Dă-o naibii! Renunţăm!
- Şi vrei să ne luăm slujbe normale? - Asta nu voi face.
Atunci ce?
Garçon! Cafea!
Localul ăsta.
"Garçon" înseamnă "băiat".
Aici? O cafenea?
Care-i problema? Nimeni nu jefuieşte restaurante!
De ce nu?
Baruri, magazine, benzinării...
Rişti să fii ucis dacă jefuieşti aşa ceva.
La restaurante îi prinzi cu garda jos.
Nu se aşteaptă să fie jefuiţi, sau cel puţin nu la fel de mult.
Aici cred că nu va fi nimeni care să se creadă erou.
Ai dreptate, ca şi băncile, locurile astea sunt asigurate.
Pe manager nu îl interesează,
vrea doar să ieşi fără să-i împuşti clienţii.
Chelneriţele? Să fim serioşi!
Nu vor încasa un glonţ pentru banii restaurantului.
Picolii sunt imigranţi ilegali plătiţi cu 1,5 dolari pe oră,
şi nu-i interesează dacă furi de la patron,
iar cei de la mese nu vor şti ce se întâmplă.
Mănâncă o omletă, şi dintr-o dată îi ameninţă cineva cu un pistol.
Mi-a venit o idee când jefuiam ultimul magazin.
Mai ţii minte că tot intrau clienţi, şi ai zis să le luăm portofelele?
- A fost o idee bună. - Mulţumesc.
În portofele erau mai mulţi bani decât în casă.
Aşa e.
- În restaurante intră mulţi oameni. - Asta înseamnă multe portofele!
- Inteligent, nu? - Da.
Sunt gata. Hai să o facem aici şi acum!
În regulă.
La fel ca data trecută,
tu ai grijă de mulţime, eu de angajaţi.
- Te iubesc, Dovlecel. - Şi eu, Iepuraş.
Acesta e un jaf!
Dacă se mişcă cineva, vă omor pe toţi!
Spune-mi despre barurile unde pot fuma haşiş.
Ce vrei să ştii?
- Haşişul e legal? - Da, dar nu 100%.
N-ai voie să intri într-un restaurant, să-ţi faci o ţigară şi să o fumezi.
Poţi fuma la tine acasă şi în anumite locuri.
Locurile respective fiind acele baruri?
Pe scurt, e legal să cumperi, e legal să ai aşa ceva,
şi dacă ai un bar de haşiş poţi să şi vinzi.
Ai voie să deţii haşiş, dar fii atent.
Dacă un poliţist te opreşte, n-are voie să te percheziţioneze.
Asta e un drept pe care nu-l au poliţiştii din Amsterdam.
M-ai convins, acolo mă duc.
Îţi va plăcea mai mult ca orice altceva.
Ştii ce e aşa ciudat la Europa? Micile diferenţe.
Au tot ce avem şi noi, dar cu mici diferenţe.
Cum ar fi?
În Amsterdam ai voie să-ţi iei o bere la cinematograf,
şi nu le vând în pahare de carton, ci în pahare normale de bere.
În Paris, la McDonald's se vinde bere.
Ştii cum se numeşte în Paris un burger cu brânză, de o livră?
- "Burger cu brânză, de o livră"? - Ei nu au livre, au sistemul metric.
- Şi cum îl numesc? - "Royal cu brânză".
- Şi un Big Mac? - La fel, dar e "le" Big Mac.
"Le Big Mac"?
- Şi un Whopper? - Nu ştiu, n-am fost la Burger King.
Ştii ce pun în Olanda pe cartofii prăjiţi,
în loc de ketchup?
- Ce? - Maioneză!
La naiba!
Am văzut cu ochii mei, pun o tonă de maioneză!
Ar trebui să avem puşti pentru astfel de drumuri.
- Câţi sunt? - Trei sau patru.
- Cu sau fără omul nostru? - Nu ştiu sigur.
- Pot fi până la 5 oameni? - E posibil.
Ar trebui să avem puşti.
- Cum o cheamă? - Mia.
Cum l-a cunoscut pe Marsellus?
Nu ştiu, n-a fost nimic special. Ea a fost actriţă.
Serios? A jucat în ceva ce am văzut şi eu?
Cea mai mare realizare a ei
a fost rolul principal într-un episod-pilot.
Ce-i aia episod-pilot?
- Ştii emisiunile de la televizor? - Nu mă uit la relevizor.
Ştii de invenţia numită "televizor" unde se transmit emisiuni?
Emisiunile se aleg făcând o singură emisiune numită "pilot."
Apoi o arată celor care aleg emisiuni,
şi ei o aleg sau nu, în funcţie de cât de bună e.
Unele sunt alese şi ajung emisiuni TV, altele nu.
Ea a fost într-una care nu a fost aleasă.
Îl ţii minte pe Antwan Rockamora?
Jumătate negru, jumătate samoan, îi ziceau "Tony Spaima de Piatră"?
Poate. Era gras, nu?
Nu aş merge atât de departe, avea probleme cu greutatea.
N-avea ce face, era din Samoa.
- Îmi aduc aminte. Ce-i cu el? - Marsellus l-a aranjat serios.
Se zice că a fost din cauza soţiei lui Marsellus.
- Ce a făcut, i-a tras-o? - Nu a fost atât de grav.
- Atunci ce i-a făcut? - Un masaj la picioare.
Doar atât? Şi Marsellus ce a făcut?
A trimis nişte băieţi să aibă grijă de el, la el acasă.
L-au aruncat de la balcon, de la etajul 4.
La parter avea o grădină, acoperită cu sticlă, ca o seră,
iar el a căzut prin ea.
De atunci are o problemă cu vorbitul.
Păcat.
Dacă te joci cu focul, până la urmă te arzi.
Cum adică?
Nu e bine să-i faci masaj la picioare noii soţii a lui Marsellus.
Nu crezi că a reacţionat prea dur?
Probabil că Antwan nu se aştepta ca Marsellus să reacţioneze aşa,
dar trebuia să se aştepte la o reacţie.
Un masaj la picioare nu înseamnă nimic,
eu îi fac aşa ceva şi mamei mele.
E vorba că a pus mâna într-un mod prietenesc
pe noua soţie a lui Marsellus.
Nu cred că e la fel de grav ca şi cum i-ar face sex oral,
dar e ceva asemănător.
Nu acelaşi lucru să faci sex oral unei femei
şi să-i faci un masaj la picioare.
- Nu, dar seamănă. - Nici măcar!
Poate că masajele tale diferă de ale mele,
dar nu e acelaşi lucru să-i atingi picioarele,
sau să o atingi cu limba.
Nu au absolut nimic în comun.
Masajele la picioare nu contează.
Ai făcut cuiva vreun masaj la picioare?
Nu te apuca să-mi dai lecţii, sunt maestrul picioarelor!
- Ai făcut multe? - Foarte multe.
Am o tehnică impecabilă, şi nici nu gâdil.
Ai face un masaj la picioare unui bărbat?
Du-te naibii!
- Ai făcut multe bărbaţilor? - Du-te naibii!
- Sunt cam obosit, fă-mi şi mie unul. - Calmeză-te, m-ai enervat.
- Asta e uşa. - Da.
- Cât arată ceasul tău? - 7:22.
E prea devreme. Să mai aşteptăm puţin.
Nu aş face masaj unui bărbat, dar asta nu înseamnă că e bine
să-l arunci pe Antwan de pe o clădire într-o seră
şi să-i provoci probleme în modul de a vorbi.
Dacă mi-ar face mie asta, ar face bine să mă lase paralizat,
pentru că altfel l-aş omorî.
Nu am zis că ar fi în regulă,
dar tu ai zis că nu înseamnă nimic, iar eu am zis că n-ai dreptate.
Eu am făcut mii de masaje la picioare la diferite femei,
şi toate au însemnat ceva.
Ne prefacem noi că nu înseamnă, dar nu e aşa, de-asta e aşa frumos.
E senzual, nu vorbiţi despre asta, dar ştiţi amândoi că aşa e.
Marsellus ştia, iar Antwan trebuia să-şi dea seama.
E vorba de soţia lui, nu va trata situaţia cu umor.
E un argument interesant. Hai să ne intrăm în roluri.
- Cum ziceai că o cheamă? - Mia.
De ce eşti aşa interesat de soţia grasului?
Pleacă în Florida şi m-a întrebat
dacă nu pot să mă ocup de ea cât e el plecat.
- Adică să o omori? - Nu!
Doar să ies cu ea, să o duc să se distreze,
şi să mă asigur că nu se simte singură.
- Ieşi în oraş cu Mia Wallace? - Nu ies cu ea.
E ca şi cum ai merge la un film cu soţia unui prieten.
Trebuie doar să-i ţin companie.
Categoric nu ieşim împreună!
Bună, copii! Ce mai faceţi?
Stai liniştit.
Ne cunoaşteţi?
Suntem asociaţi cu Marsellus Wallace, partenerul vostru de afaceri.
Îţi aduci aminte de partenerul vostru?
Lasă-mă să ghicesc.
- Tu eşti Brett? - Da.
Aşa ziceam şi eu.
Îţi aduci aminte de partenerul tău, Marsellus Wallace?
- Da, îmi aduc aminte. - Excelent.
Se pare că luaţi micul dejun. Ne pare rău.
Ce mâncai?
Hamburgeri.
Asta e piatra de temelie pentru orice mic dejun sănătos.
- Ce fel de hamburgeri? - Cheeseburgeri.
De unde? McDonald's, Wendy's, Jack-in-the-Box?
Big Kahuna.
Ăsta e localul ăla Hawaiian. Am auzit că ar fi gustoşi.
- Nu am mâncat niciunul, cum sunt? - Sunt buni.
Pot să iau şi eu unul?
Ăsta e al tău, nu?
Gustos burger!
Ai mâncat vreodată un burger de la Big Kahuna?
- Vrei să guşti? Sunt chiar buni. - Nu mi-e foame.
Dacă îţi plac burgerii, încearcă-i şi pe ăştia.
Eu nu pot să-mi iau,
prietena mea e vegetariană şi m-a obligat şi pe mine,
dar îmi place gustul unui burger bun.
Ştii cum se numeşte în Franţa un burger cu brânză, de o livră?
Nu.
- Spune-i, Vincent. - "Royal cu brânză".
- Ştii de ce? - Din cauza sistemului metric?
Fii atent ce deştept e Brett!
Eşti deştept! Ai dreptate, e din cauza sistemului metric.
- Ce e în ăsta? - Sprite.
Minunat.
Îmi dai o gură din băutura ta să alunece mai uşor mâncarea?
Te rog.
A fost minunat.
Tu, cu părul ăla ciudat! Ştii de ce am venit?
Spune-i prietenului meu unde ai ascuns ce vrem noi!
Acolo.
Nu-mi aduc aminte să te fi întrebat pe tine ceva.
- Deci? - E în dulap.
Nu, la cel de la genunchii tăi.
E în regulă? Vincent?
- E bine? - Da.
Îmi pare rău, cum ziceai că te cheamă?
Tu am înţeles că eşti Vincent, dar de tine nu ştiu.
Mă cheamă Pitt, iar de data asta nu mai scapi.
Vreau doar să ştiţi că ne pare rău
că lucrurile au ajuns aşa între noi şi dl Wallace.
Am intrat în afacere cu cele mai bune intenţii.
Îmi pare rău, te-am deconcentrat? Nu am vrut să fac asta.
Te rog, continuă. Ziceai ceva de intenţii bune.
Care e problema?
Ai terminat? În regulă, permite-mi să-ţi răspund.
- Cum arată Marsellus Wallace? - Poftim?
- Din ce ţară eşti? - Poftim?
N-am auzit de ea. Vorbesc engleză în "Poftim"?
- Vorbeşti engleză, idiotule? - Da.
Atunci înţelegi ce-ţi spun. Spune-mi cum arată Marsellus Wallace.
Mai spune o dată "poftim"!
Te provoc, idiotule! Mai zi "poftim" o singură dată!
- E negru. - Continuă.
E chel.
- Arată ca o curvă? - Poftim?
- Arată ca o curvă? - Nu.
Atunci de ce ai încercat să i-o tragi ca unei curve?
- Nu-i adevărat! - Ba asta ai făcut, Brett.
Ai încercat să i-o tragi,
şi lui Marsellus Wallace nu-i place să i-o tragă decât dna Wallace.
- Ai citit Biblia? - Da.
Am memorat un pasaj care se potriveşte perfect acum.
Ezechiel, 25:17.
"Drumul omului bun"
"e plin de nedreptăţile egoiştilor şi de tirania oamenilor răi."
"Binecuvântat fie cel ce în numele milei şi bunăvoinţei"
"îi păstoreşte pe cei slabi prin valea întunericului,"
"deoarece el veghează asupra fratelui său,"
"şi îi găseşte copiii pierduţi."
"Iar eu voi săvârşi cumplite răzbunări"
"asupra celor de încearcă să-mi otrăvească şi distrugă fraţii."
"Şi vei şti că sunt Domnul Dumnezeul tău"
"când îmi voi arunca furia asupra ta."
VINCENT VEGA ŞI SOŢIA LUI MARSELLUS WALLACE
Cred că după ce vom termina,
vei fi extrem de fericit.
Butch, problema e că acum ai posibilitatea,
dar, oricât de dureros ar părea, posibilitatea nu durează veşnic,
iar zilele tale sunt pe terminate.
E un lucru dur în viaţă, dar va trebui să fii realist.
Afacerea asta e plină de idioţi nerealişti,
care cred că vor fi ca vinul odată cu trecerea timpului.
Dacă vrei să zici că devine oţet, ai dreptate.
Dacă tu crezi că devii mai bun odată cu trecerea timpului, nu e aşa.
Cât crezi că mai poţi lupta, Butch?
Două?
Boxerii nu îmbătrânesc. Vă apropiaţi, dar nu ajungeţi acolo.
Dacă ar fi fost altfel, ar fi făcut-o cineva până acum.
Îmi eşti aliat?
Se pare că da.
În noaptea luptei, e posibil să simţi o înţepătură.
E mândria, care vrea să se joace cu tine.
Dă-o naibii de mândrie.
Nu-ţi face decât probleme, nu te ajută niciodată.
Treci peste prostia aia,
pentru că peste un an, când o vei duce bine în Caraibe,
îţi vei zice: "Marsellus Wallace avea dreptate".
Nu am probleme de-astea, dle Wallace.
În runda a 5-a, lasă-te doborât.
Spune-o.
În runda a 5-a mă las doborât.
Vincent Vega, omul nostru din Amsterdam!
Jules Winnfield, omul nostru din Inglewood!
Intraţi!
- Ce-i cu hainele astea, omule? - Nu vrei să ştii.
- Unde e şeful? - E acolo, are puţină treabă.
Ce-ar fi să-l aşteptaţi puţin?
Când îl vedeţi pe albul ăla plecând, duceţi-vă direct.
- Ce mai faci? - Destul de bine. Tu?
Bine.
Am auzit că ieşi în oraş cu Mia mâine seară.
Da, m-a rugat Marsellus.
- Ai cunoscut-o pe Mia? - Încă nu.
- Ce-i aşa amuzant? - Nimic.
Eu trebuie să mă uşurez.
Nu sunt prost! E soţia şefului.
O să stau pe cealaltă parte a mesei, o să mănânc cu gura închisă,
o să râd la glumele ei şi asta-i tot.
Problema asta e între voi.
Atunci de ce ai mai întrebat? Idiotule!
Dă-mi un pachet de Red Apples.
- Cu filtru? - Nu.
- Te uiţi la ceva, prietene? - Nu sunt prietenul tău.
- Poftim? - M-ai auzit bine, deşteptule.
A venit Vincent Vega? Vino încoace, amice!
Un Red Apples, 1,40 dolari.
Şi nişte chibrituri.
Practic, transformă orice parte a corpului într-un cap de penis.
Ţi-o dau şi ţie, e o carte minunată despre pierce-uri.
Ştii pistolul cu care îţi dau găurile în urechi?
Tot pe ăla îl folosesc şi la găurile din sfârcuri?
Lasă pistolul ăla, e împotriva ideii de piercing.
Toate cele 18 pierce-uri de pe corpul meu sunt făcute cu acul.
Am 5 în fiecare ureche, unul în sfârcul stâng,
două în nara stângă, unul în arcada stângă,
unul în buric, unul în buză, unul în clitoris şi unul în limbă.
Scuză-mă, sunt curios, de ce ţi-ai pune în limbă?
Ajută la sex, la felaţii.
Vincenzo. Intră în biroul meu.
Asta e Panda, din Mexic. E excelent.
Asta e Bava, e diferită, dar la fel de bună,
iar aia e Choco, de la munţii Hartz, din Germania.
Primele 2 sunt la fel, 300 de dolari pe gram.
Asta e preţul pentru prieteni, dar celălalt e puţin mai scump.
Asta e 500 de dolari pe gram,
dar când o să-l iei vei şti de ce ai dat banii în plus.
Toată marfa e bună, dar asta e cu adevărat extraordinară.
Ţine minte că eu tocmai m-am întors din Amsterdam.
Sunt cumva negru? Suntem în Inglewood?
Nu, eşti în casa mea.
Albii care ştiu diferenţa
între ceva bun şi ceva prost vin la mine.
Marfa mea e mult mai bună decât prostiile alea din Amsterdam.
Pari foarte sigur pe tine.
Nu suntem în Amsterdam, Vince, asta e piaţa unui adevărat traficant.
Cocaina nu mai e la modă, heroina se întoarce puternic.
- Bine, dă-mi trei grame din cea bună. - În regulă.
Dacă e cât zici tu de bun, vin să mai cumpăr 1000.
Sper că voi mai avea,
dar îţi dau din partea mea, ca să vezi cât de bun sunt cu tine.
Nu mai am baloane, e în regulă un ambalaj de plastic?
Da, e bine.
În regulă, îţi fac rost de unul.
Dragă, îmi aduci un ambalaj şi nişte sârmă din bucătărie?
Sigur.
Ce zici de Trudi?
Nu are prieten, vreţi să vă întâlniţi să trageţi ceva împreună?
Care e Trudi? Cea cu rahaturile pe faţă?
Nu, ea e Jody, soţia mea.
- Îmi pare rău, omule. - Nu-i nimic.
- Nu pot, trebuie să merg undeva. - Nicio problemă.
O lăsăm pe altă dată.
"Mulţumesc, Jody".
Tot un Malibu conduci?
Ştii ce mi-a făcut ieri un nenorocit?
- Ce? - Mi-a zgâriat-o cu cheia.
- Ce porcărie! - Nu mai spune!
A stat în garaj 3 ani, iar acum am scos-o 5 zile
şi s-a găsit un idiot care să-şi bată joc de ea.
Ar trebui ucişi, fără proces şi fără juriu.
Ar trebui trimişi direct să fie executaţi.
Aş fi dat orice să-l prind în timp ce o zgâria.
Ar fi meritat să o fi făcut, dacă l-aş fi prins.
Ce nenorocit!
Cât de laş trebuie să fii să zgârii maşina cuiva?
Asta nu se face, e împotriva regulilor!
- Mulţumesc. - Şi eu.
- Pot să mi-o fac aici? - Simte-te ca acasă.
Mulţumesc.
"Bună, Vincent. Eu mă îmbrac. Uşa e deschisă."
"Intră şi pune-ţi ceva de băut. Mia."
E cineva?
Vincent!
Îţi vorbesc prin interfon.
- Unde e interfonul? - Pe perete, lângă cei doi africani.
La dreapta.
Te apropii...
- Ai găsit! - Bună.
- Apasă pe buton să vorbeşti. - Bună!
Du-te şi pune-ţi ceva de băut, eu cobor imediat.
- Barul e lângă şemineu... - În regulă.
Să mergem.
- Unde suntem? - La Jackrabbit Slim's.
Ar trebui să-ţi placă dacă eşti pasionat de Elvis.
- Hai să mergem să mâncăm ceva, Mia. - Poţi mânca ceva şi aici.
Nu fi...
După tine, pisicuţo.
Bună seara, doamnelor şi domnilor.
- Cu ce vă pot ajuta? - Avem o rezervare pe numele Wallace.
Wallace?
Am rezervat o maşină.
Duceţi-vă acolo, în Chrysler.
Aplauze pentru Ricky Nelson!
Ai fost minunat, Ricky, îţi mulţumim.
Vincent!
Ricky se va întoarce în a doua jumătate a spectacolului.
Sper că vă savuraţi cina aici, la Jackrabbit Slim's.
Mulţumesc.
Ce zici?
E ca un muzeu al figurilor de ceară, cu puls.
Bună, eu sunt Buddy. Ce vă aduc?
Să vedem, eu vreau o friptură.
Vreau friptura Douglas Sirk.
- O vreţi friptă bine sau în sânge? - În sânge, şi o cola cu vanilie.
Tu ce vrei, Peggy Sue?
Vreau un hamburger Durwood Kirby în sânge, şi un shake de 5 dolari.
Vreţi shake Martin and Lewis sau Amos and Andy?
Martin and Lewis.
Ai comandat un shake de 5 dolari?
Adică o combinaţie de lapte cu îngheţată?
- Aşa era, ultima oară când am băut. - Şi costă 5 dolari?
- Nu puneţi şi whiskey în el? - Nu.
Am întrebat de curiozitate.
Mă întorc imediat cu băuturile dv.
- Poţi să-mi faci o ţigară, cowboy? - Poţi să o iei pe-asta, cowgirl.
Mulţumesc.
Nicio problemă.
Marsellus a zis că tocmai te-ai întors din Amsterdam.
Aşa e.
- Cât ai stat acolo? - Puţin peste 3 ani.
Mă duc cam o lună pe an acolo să mă relaxez.
- Serios? Nu ştiam. - Cum ai fi putut să ştii?
Am auzit că ai făcut un episod-pilot.
Da, alea au fost cele 15 minute în care am fost renumită.
Despre ce era vorba?
Despre o echipă de agente secrete, numită "Forţa celor Cinci Vulpiţe".
Poftim?
Da, eram nişte vulpiţe, eram o forţă demnă de luat în seamă,
şi eram 5 în echipă.
Era una blondă, Sommerset O'Neal, care era conducătoarea noastră,
vulpiţa japoneză era maestră în kung fu,
negresa era expertă în demolări,
iar specialitatea vulpiţei franceze era sexul.
- Şi specialitatea ta care era? - Cuţitele.
Personajul meu, Raven McCoy, fusese crescută de circari.
Conform ideii serialului,
eram cea mai periculoasă din lume cu un cuţit în mână,
şi ştiam o groază de glume pe care le învăţasem
de la bunicul meu, un actor de vodevil.
Dacă am fi fost aleşi, am fi realizat o scenă
în care în fiecare emisiune aş fi zis o altă glumă.
Mai ţii minte vreuna dintre glumele alea?
Am apucat să zic una singură, am făcut doar un episod.
- Spune-mi-o. - E prea stupidă.
Nu mă lua aşa, spune-mi-o.
Nu ţi-ar plăcea şi te-ai simţi prost.
Ai zis-o la 15 milioane de oameni, şi nu mi-o poţi spune mie?
- Promit că nu râd. - De asta mă şi tem, Vince.
Nu asta am vrut să zic, şi ştii asta.
Acum sigur nu ţi-o voi zice, am vorbit prea mult despre ea.
Ce prostie!
Martin and Lewis, şi o cola cu vanilie.
E bun.
Pot să beau şi eu o gură?
Sigur că da.
Trebuie să ştiu ce gust are un shake de 5 dolari.
Poţi să-mi foloseşti paiul, nu am nicio boală.
Da, dar poate am eu.
- Nu-i o problemă. - În regulă.
- E excelent! - Ţi-am zis.
Nu ştiu dacă merită 5 dolari, dar e foarte bun.
Nu e enervant?
- Ce anume? - Liniştea trenantă.
De ce simţim nevoia să vorbim prostii ca să ne simţim în largul nostru?
Nu ştiu, bună întrebare.
Ăsta e momentul în care ştii că ai descoperit pe cineva special,
când poţi să taci un minut şi să vă bucuraţi amândoi de linişte.
Nu cred că am ajuns acolo, dar nu-i nimic, abia ne-am cunoscut.
Eu mă duc până la baie să-mi pudrez nasul.
Tu stai aici şi gândeşte-te la un subiect de discuţie.
Aşa voi face.
Dumnezeule!
Nu e minunat când vii de la baie şi mâncarea te aşteaptă pe masă?
Eu zic că avem noroc că primim ce am comandat.
Nu cred că Buddy Holly e un chelner prea bun.
Poate ar fi trebuit să stăm în secţiunea lui Marilyn Monroe.
- Care? Sunt două Monroe-uri. - Nu-i adevărat, ea e Marilyn Monroe.
Ea e Mamie Van Doren.
Nu o văd pe Jayne Mansfield, probabil are liber noaptea asta.
- Inteligent. - Da, am şi eu momentele mele.
- Te-ai gândit la un subiect? - Da.
Totuşi, pari a fi un om cumsecade, şi nu vreau să te rănesc.
Nu sună a genul de discuţie obişnuită şi plictisitoare,
prin care cunoşti un om,
ci ca şi cum ai avea ceva serios de zis.
Chiar am, dar trebuie să promiţi că nu te superi pe mine.
Nu pot să promit aşa ceva, nu ştiu ce mă vei întreba.
Oricum, poţi să mă întrebi,
iar reacţia mea normală să fie să mă supăr.
Apoi îmi voi fi încălcat promisiunea fără să fie vina mea.
- Mai bine o lăsăm baltă. - Asta e imposibil.
E inutil să încerc să uit ceva care m-a făcut aşa curioasă.
Serios?
Oricum, nu e mai interesant când nu ai voie să faci ceva?
În regulă, te întreb.
Ce părere ai despre ce a păţit Antwan?
- Cine e Antwan? - Tony Oroarea de Piatră.
- A căzut de la geam. - Asta e un mod de a pune problema.
Altul ar fi că a fost aruncat de la geam,
şi altul că a fost aruncat de Marsellus.
Se mai poate spune
şi că a fost aruncat de Marsellus din cauza ta.
Serios?
Nu ştiu cât de adevărat e, dar eu aşa am auzit.
- Cine ţi-a zis? - Lumea.
- "Lumea" vorbeşte cam mult. - Aşa e.
Nu fi timid, Vincent, ce altceva ai mai aflat?
Nu sunt timid.
Era vorba şi de sex?
Nu, am aflat doar că Antwan ţi-a făcut un masaj la picioare.
- Şi? - Asta e tot.
Ai auzit că Marsellus l-a aruncat pe Tony Oroarea de Piatră
de la etajul 4 al unei clădiri că mi-a făcut un masaj?
Şi chiar ai crezut asta?
La momentul la care am aflat, mi s-a părut credibil.
Faptul că Marsellus l-a aruncat de la etajul 4
pentru că mi-a făcut mie un masaj la picioare
ţi s-a părut a fi credibil?
Nu, a părut a fi exagerat, dar asta nu înseamnă că n-a fost aşa.
Ştiu că Marsellus e foarte protector cu tine.
Una e ca un soţ să fie protectorul soţiei lui,
şi alta e aproape să omoare pe cineva că i-a atins picioarele soţiei lui.
Dar aşa s-a întâmplat?
Singurul lucru pe care mi l-a atins Antwan
a fost mâna mea, când mi-a strâns-o la nuntă.
Serios?
Adevărul e că nimeni nu ştie
de ce Marsellus l-a aruncat de la etajul 4 al clădirii,
în afară de Marsellus şi Tony, dar când vă întâlniţi voi,
sunteţi mai răi decât nişte femei plictisite.
Doamnelor şi domnilor,
urmează momentul pe care l-aţi aşteptat cu toţii,
renumitul concurs de twist de la Jackrabbit Slim's.
Acesta e concursul în care un cuplu fericit
va câştiga acest minunat trofeu din mâna lui Marilyn.
- Cine sunt primii concurenţi? - Noi!
- Vreau să dansez! - Nu!
Cred că Marsellus, soţul meu şi şeful tău,
ţi-a zis să mă scoţi în oraş să fac ce vreau eu.
Vreau să dansez şi să câştig. Vreau trofeul ăla!
- Să dansezi bine! - Bine, tu ai vrut-o.
Să facem cunoştinţă cu primii concurenţi din seara asta.
- Cum vă numiţi, doamnă? - Dna Mia Wallace.
- Şi domnul cu care aţi venit? - Vincent Vega.
În regulă, să vedem ce ştiţi. Dansaţi!
- Asta e liniştea trenantă? - Nu ştiu la ce te referi.
- Băutură! Muzică! - Eu mă duc să mă uşurez.
Nu trebuia să-mi spui asta, Vince, dar du-te.
Bei un singur pahar.
Să nu fii prost-crescut. Îţi bei repede ce-ai în pahar,
zici "noapte bună" şi pleci acasă.
E un test de moralitate,
ca să vezi dacă poţi rămâne loial, pentru că asta e foarte important.
Bună.
Ieşi de aici, zici "la revedere, am avut o seară încântătoare."
Ieşi, te duci la maşină, mergi acasă, te masturbezi, şi asta e tot.
Ascultă, Mia, eu trebuie să plec.
Dumnezeule!
Trebuie să mergem la o plimbare.
Să nu mori, Mia!
Răspunde!
Răspunde, Lance, fir-ai al naibii!
- Lance, sună telefonul! - Îl aud şi eu!
Credeam că le-ai zis idioţilor să nu sune atât de târziu!
Da, şi exact asta îi voi zice şi acum celui care sună.
- Alo? - Lance, sunt Vincent.
Am probleme mari, trebuie să vin la tine acasă.
Calmează-te. Care e problema?
Sunt cu o femeie care a făcut supradoză.
Nu o aduce aici! Nu glumesc!
Să nu te prind că vii aici cu vreo proastă pe moarte!
N-am de ales!
- Sigur e supradoză? - Moare, omule!
Bine, atunci fii bărbat, du-o la un spital şi sună un avocat.
Nu pot.
Nu e problema mea. Tu i-ai dat marfa, tu trebuie să ieşi din situaţia asta.
Mă suni de pe un telefon mobil? Nu ştiu cine eşti.
Cu cine vorbesc? Nu veni, voi închide telefonul.
E un idiot care face glume la telefon!
Ce naiba a fost aia?
Ai înnebunit? Vorbeai despre droguri pe un telefon mobil!
Ai intrat cu maşina în casa mea!
Apuc-o de picioare.
Eşti surd? Nu vii cu proasta asta în casa mea.
Apuc-o de picioare, Lance.
Proasta asta e soţia lui Marsellus Wallace.
- Ştii cine e Marsellus Wallace? - Da.
Dacă moare, s-a zis cu mine.
Va trebui să-i zic că nu m-ai ajutat
şi că ai lăsat-o să moară în faţa casei tale.
Ajută-mă, ridic-o.
La naiba!
Lance! La naiba!
E 1:30 dimineaţa! Ce se întâmplă?
Asta cine e?
Du-te la frigider şi ia injecţia cu adrenalină.
- Ce are? - Supradoză!
- Atunci ia-o de aici! - Adu-mi naibii injecţia aia!
Duceţi-vă naibii amândoi!
Ce nenorocită!
Continuă să vorbeşti cu ea, o să-i fac injecţia,
mă duc să-mi iau cartea mea neagră de medicină.
La ce îţi trebuie o carte de medicină?
Să citesc ce să fac, nu am mai făcut nicio injecţie cu adrenalină.
N-ai mai făcut o injecţie cu adrenalină?
Nu a mai fost nevoie, eu nu vând droguri neofiţilor.
Clienţii mei ştiu cât să ia.
- Adu-mi injecţia aia! - Asta fac, dacă mă laşi.
Nu te opresc cu nimic!
Atunci nu mai vorbi cu mine, vorbeşte cu ea.
- Adu-mi odată injecţia aia! - Bine!
- Mai repede, Lance, moare! - Mă uit cât de repede pot.
- După ce se uită? - Nu ştiu, după o carte.
Ce cauţi?
Cartea mea neagră de medicină.
- Ce? - E ca un ghid pentru asistente.
N-am văzut niciodată aici vreo carte de medicină.
Crede-mă, am una.
Dacă e aşa importantă, de ce n-o ţii cu dozele?
Nu ştiu! Lasă-mă în pace!
Cât cauţi tu cartea aia, fata o să moară pe covor!
N-o să găseşti nimic în mizeria asta.
Dumnezeule!
- Dă-te la o parte! - Porcule!
Nu mai pierde timpul şi fă-i injecţia odată!
Bine, cât o pregătesc eu, scoate-i bluza şi găseşte-i inima.
Trebuie să o faci într-un loc anume?
Da, îi faci o injecţie în inimă, evident că trebuie să fie!
Nu ştiu exact unde e inima ei, cred că e aici.
Aia e!
Asta e? Am nevoie de un marker! Ai?
- Ce anume? - Un marker!
Grăbeşte-te, omule!
Cred că e gata.
- Mai repede! - Ia-o, îţi zic eu ce să faci.
- Nu îi fac eu injecţia, tu o faci! - Nu, tu îi faci injecţia.
- Nu i-o fac eu! - Nici eu!
- Eu nu am mai făcut niciodată asta! - Nici eu, şi nu o fac nici acum.
Tu ai adus-o aici, tu îi faci injecţia.
Când o să aduc eu o proastă cu supradoză la tine acasă,
o să-i fac eu injecţia, acum fă-i-o tu!
Dă-l încoace.
Zi-mi ce să fac.
Îi vei face o injecţie cu adrenalină fix în inimă,
dar are muşchi intercostali prin care trebuie să treci.
Trebuie să îţi poziţionezi acul ca şi cum ai înjunghia-o.
Trebuie să o înjunghii de 3 ori?
Nu, o singură dată,
dar suficient de tare ca să-i ajungă la inimă.
După ce faci asta, apeşi pe piston.
- Apoi se se întâmplă? - Şi eu sunt curios să văd.
Nu glumesc, omule! Asta e ca să o omoare?
Nu, aşa ar trebui să-şi revină.
În regulă, număr până la 3.
Eşti gata? Unu...
Doi...
Trei!
- Spune ceva dacă eşti în regulă! - "Ceva".
Ce ciudat a fost!
Dumnezeule!
Stai puţin.
Cum crezi că ar trebui să rezolvăm situaţia?
Tu ce zici?
Cred că dacă Marsellus şi-a trăit toată viaţa,
nu trebuie să ştie nimic.
Dacă Marsellus ar afla de asta,
aş avea la fel de multe probleme ca şi tine.
Mă îndoiesc.
- Dacă vrei, pot păstra un secret. - Batem palma?
Nu vom scoate niciun cuvânt.
Minunat.
Acum mă voi duce acasă să fac un atac de cord.
Vrei să auzi gluma mea din "Forţa celor Cinci Vulpiţe"?
Sigur, dar sunt prea speriat ca să pot râde la ea.
N-o să râzi pentru că nu e amuzantă, dar dacă vrei, ţi-o spun.
Abia aştept.
Erau 3 roşii care se plimbau.
Roşia-tată, roşia-mamă şi roşia-copil.
Copilul rămânea mereu în urmă, aşa că tatăl s-a enervat,
s-a întors la el, l-a călcat,
şi i-a spus "ţine-te după noi" (ketchup).
Ketchup...
Pe curând.
Butch!
Nu te mai uita la televizor, avem un oaspete deosebit.
Mai ţii minte când ţi-am zis
că tatăl tău a murit ca prizonier în Vietnam?
El e căpitanul Koons. A fost în Vietnam cu tati.
Bună, micuţule. Am auzit multe despre tine.
Am fost prieten bun cu tatăl tău.
Am fost 5 ani împreună în iadul ăla din Vietnam.
Sper că tu nu vei trece prin asta,
pentru că atunci când doi bărbaţi
sunt într-o situaţie ca cea în care am fost eu şi tatăl tău,
îşi asumă anumite responsabilităţi unul faţă de celălalt.
Dacă nu aş fi supravieţuit eu, maiorul Coolidge ar fi fost cel
care ar fi vorbit acum cu fiul meu, Jim,
dar acum vorbesc eu cu tine, Butch.
Am ceva pentru tine.
Ceasul ăsta a fost luat de străbunicul tău
în timpul Primului Război Mondial.
A fost luat dintr-un magazin din Knoxville, Tennessee.
E făcut de una dintre cele mai vechi companii
care a început să producă ceasurile de mână.
Până atunci, oamenii foloseau ceasuri de buzunar.
A fost luat de soldatul infanterist Erine Coolidge
în ziua în care a plecat spre Paris.
A fost ceasul din război al străbunicului tău,
l-a purtat în fiecare zi cât a fost în război.
După ce şi-a făcut datoria, s-a dus acasă la bunica ta
şi-a scos ceasul şi l-a pus într-un borcan de cafea.
Acolo a stat până când bunicul tău, Dane Coolidge,
a fost chemat de ţara lui să treacă oceanul
şi să se lupte iar cu poporul german.
De data asta, l-au numit Al Doilea Război Mondial.
Străbunicul tău i l-a dat bunicului tău ca să-i poarte noroc,
dar Dane nu a fost la fel de norocos ca tatăl lui.
El a fost în marină,
şi a fost ucis alături de ceilalţi pe Wake Island.
Bunicul tău urma să moară, şi ştia asta.
Toţi cei care erau acolo ştiau că nu vor părăsi insula în viaţă.
Cu trei zile înainte ca japonezii să cucerească insula,
bunicul tău a rugat un tunar de pe un transport Air Force,
pe nume Winocki,
un bărbat pe care nu-l mai văzuse niciodată,
să-i dea fiului său, pe care nu-l văzuse niciodată,
acest ceas de aur.
După 3 zile, bunicul tău era mort, dar Winocki şi-a ţinut făgăduiala.
După terminarea războiului, el a fost la bunica ta,
şi i-a adus copilului ceasul de aur al bunicului tău.
Acest ceas.
Ceasul ăsta a fost pe mâna tatălui tău
când a fost împuşcat la Hanoi.
A fost prins, şi dus într-o închisoare vietnameză.
Ştia că dacă soldaţii vor vedea ceasul, îl vor confisca.
În opinia tatălui tău, ceasul ăsta era moştenirea ta,
şi nu lăsa pe nimeni să se atingă de moştenirea fiului lor.
L-a ascuns în singurul loc în care ştia că nu-l va găsi nimeni,
în fund.
A ţinut ceasul ăsta în fund 5 ani, şi când a murit de dizenterie,
mi l-a dat mie.
Am ţinut bucata asta de metal în fund timp de 2 ani.
Apoi, după 7 ani, am fost trimis acasă la familia mea.
Acum, îţi dau ţie ceasul.
A sosit clipa, Butch.
CEASUL DE AUR
E clar, Wilson e mort.
A fost cea mai sângeroasă şi brutală luptă
care a avut vreodată loc în acest oraş.
Coolidge a plecat mai repede decât toţi câştigătorii de până acum.
- Crezi că ştia că Wilson a murit? - Cred că da.
Am văzut cum fericirea din ochi
a fost înlocuită de conştientizarea a ceea ce a făcut.
Va afecta asta lumea boxului?
O tragedie ca asta o va zgudui din temelii.
Marsellus!
- Ce mai faci? - Bine.
Nu am apucat să-ţi mulţumesc pentru cină.
- Ce ai aflat? - A dispărut.
- Antrenorul lui? - Nu ştie nimic, şi îl cred.
Cred că Butch l-a luat prin surprindere.
Nu vreau să ştiu ce crezi, vreau să ştiu adevărul.
Du-l în cuşcă şi pune câinii pe el. Trebuie să aflăm ce ştie.
Cum vrei să-l căutăm?
O să caut pe tot pământul ca să-l găsesc pe nenorocitul ăla.
Dacă Butch se duce la Indochina, vreau un tip care să se ascundă
într-o farfurie cu orez şi care să-l omoare.
Mă ocup eu de asta.
Domnule?
Ce e?
Aţi participat la lupta de la radio.
- Sunteţi luptătorul? - Ce te face să crezi asta?
Ştiu că dv sunteţi! Spuneţi-mi asta!
- Eu sunt. - L-aţi omorât pe celălalt boxer.
- E mort? - La radio au zis că e mort.
Îmi pare rău, Floyd.
- Cum e? - Ce anume?
Cum e să ucizi pe cineva? Să-l baţi până la moarte fără arme?
- Eşti nebună? - Nu, mă interesează mult subiectul.
Eşti prima persoană pe care o cunosc care a ucis pe cineva.
Cum te simţi după ce ucizi un om?
Dă-mi o ţigară şi îţi spun.
Esmarelda Villa Lobos. E mexicancă?
Numele e spaniol, eu sunt din Columbia.
- Ce nume impresionant ai! - Mulţumesc.
- Pe tine cum te cheamă? - Butch.
Ce înseamnă?
E un nume american, ale noastre nu înseamnă nimic.
Ca să trecem la subiect, Esmarelda, ce vrei să ştii?
- Ce simţi când ucizi un om? - Nu-ţi pot spune asta.
Nu ştiam că e mort până când mi-ai spus-o tu.
Vrei să ştii cum mă simt acum, după ce am aflat?
Nu-mi pare deloc rău.
Ce ţi-am zis?
După ce au aflat că cedez meciul, cotele au crescut enorm!
Ştiu, e incredibil!
Dă-l naibii! Dacă era mai bun, nu ar fi murit.
Dacă şi-ar fi apărat şansele, ar fi trăit!
Cui îi pasă, s-a terminat!
Să nu mai vorbim despre bietul Floyd!
Să vorbim despre bogatul şi prosperul Butch.
La câţi agenţi de pariuri ai depus bani?
La toţi opt? Cât timp o să-ţi ia să iei toţi banii?
Până mâine seară? În cea mai mare parte.
Asta e o veste minunată!
Eu şi Fabienne plecăm dimineaţă.
O să-mi ia vreo două zile să ajung în Knoxville.
Bine, prietene.
Ai dreptate.
Data viitoare când mai vorbim, voi fi în Tennessee. Ai grijă, frate.
- 45 de dolari şi 60 de cenţi. - Ia ceva pentru deranj.
Dacă te întreabă cineva pe cine ai luat azi, ce le spui?
Adevărul. Trei mexicani bine îmbrăcaţi şi puţin beţi.
- Bună seara, Esmarelda Villa Lobos. - Noapte bună, Butch.
- Stinge lumina. - E mai bine, dulceaţă?
- A fost greu la birou? - Destul de greu.
- M-am bătut puţin. - Bietul de tine!
Vrei să ne îmbrăţişăm?
Voiam să fac un duş, miros ca un câine.
Îmi place cum miroşi.
Lasă-mă să-mi dau haina jos.
De fiecare dată când mă uit în oglindă,
aş vrea să am burtică.
- Vrei să te îngraşi? - Nu, să am burtică.
Burtica e foarte sexy.
Ar trebui să fii fericită că ai pe cineva cu burtă.
Taci, grăsanule!
Eu am puţină burtă, ca Madonna când a făcut "Lucky Star",
dar nu e acelaşi lucru.
E vreo diferenţă între burtică şi burtă?
E o diferenţă uriaşă.
Ţi-ar plăcea dacă aş avea burtă?
Bărbaţii cu burtă arată ca nişte ciudaţi sau ca nişte animale.
O femeie cu burtică, însă, e foarte sexy.
Restul trebuie să fie normal, faţa, picioarele, şoldurile, fundul.
Dar are nevoie de o burtică mare şi perfect rotundă.
Dacă aş avea una,
aş purta doar tricouri scurte ca să iasă în evidenţă.
Crezi că bărbaţilor li s-ar părea atractiv?
Nu mă interesează ce li se pare lor atractiv.
Din păcate, ce e frumos la atingere
şi ce e frumos de privit e rareori acelaşi lucru.
Dacă ai avea burtă, te-aş lovi în ea.
- M-ai lovi în burtă? - Da.
Te-aş sufoca.
M-aş aşeza cu ea pe faţa ta până nu ai mai putea să respiri.
Ai face asta?
- Ai luat totul? - Da.
Bravo, scumpo.
A fost tot conform planului?
- Nu ai ascultat lupta la radio? - Nu ascult niciodată luptele tale.
- Ai câştigat? - Da.
- Te mai retragi? - Cu siguranţă.
- Totul s-a terminat cum trebuia? - Nu s-a terminat încă, scumpo.
Suntem în pericol, nu? Dacă ne găsesc, ne vor ucide.
Dar nu ne vor găsi.
Mai vrei să merg cu tine?
Nu vreau să fiu o povară sau o pacoste.
- Spune-mi! - Vreau să vii cu mine.
- Pentru totdeauna? - Da.
- Mă iubeşti? - Foarte mult.
- O să-mi faci sex oral? - O să mi-o săruţi?
- Tu primul. - În regulă.
Butch, iubirea mea. Aventura începe.
Cred că mi-am rupt o coastă.
- În timpul sexului oral? - Nu, proasto, în timpul luptei.
Nu mă face proastă!
"Mă cheamă Fabby. Mă cheamă Fabienne."
Termină, nenorocitule!
Te urăsc când vorbeşti cu vocea aia de idiot.
Îmi pare rău, retrag ce-am zis.
Dă-mi un prosop uscat, doamnă Lalea Frumoasă.
Îmi place să mi se spună lalea.
E mai bine decât vocea aia de retardat.
Nu am zis că eşti retardată,
am zis că eşti proastă, şi mi-am retras cuvintele.
- Butch? - Da, Plăcinţică.
- Unde mergem? - Încă nu ştiu sigur. Unde vrei.
O să facem mulţi bani din asta, dar nu suficienţi
încât să putem sta întotdeauna într-o casă mare.
Poate am putea să mergem undeva în Pacificul de Sud.
Cu banii ăştia o să facem multe acolo.
- Putem merge în Bora Bora? - Sigur că da.
Şi dacă te plictiseşti acolo,
putem merge în Tahiti, sau poate în Mexic.
- Nu vorbesc spaniolă! - Dar nici limba din Bora Bora.
Oricum, limba mexicană e foarte uşor de învăţat.
Ce înseamnă ce-ai zis?
"Unde e magazinul de încălţăminte?"
Scuipă întâi.
Ai o pronunţie foarte bună.
În curând, o să fii mamacita mea iubită.
- Cât e ceasul? - E timpul să ne culcăm.
Noapte bună, Bombonică.
Butch?
Nu contează.
M-ai speriat. Ai visat urât?
La ce te uiţi?
La un film cu motociclete. Nu ştiu cum se numeşte.
- Te uiţi la el? - Într-un fel.
E cam devreme să te uiţi la războaie şi explozii.
- Despre ce e? - Nu ştiu, tu te uitai la el.
- Nu, imbecilule! Visul tău. - Nu-mi amintesc.
Nu-mi amintesc des visele.
Să ne uităm la morocănos de dimineaţă.
Ce-ar fi să ne trezim şi să luăm micul dejun?
Dacă mă mai săruţi o dată, mă trezesc.
- Eşti mulţumit? - Da.
Atunci trezeşte-te, leneşule!
Doamne!
- Cât e ceasul? - Aproape 9 dimineaţa.
- La ce oră avem tren? - La 11:00.
- Ştii ce vreau la micul dejun? - Plăcintă de lămâie?
O să cer o farfurie mare cu clătite şi gem de afine,
cu sirop de arţar, ouă, şi cinci cârnaţi.
- Vrei şi ceva de băut? - Arată bine.
Vreau să beau un pahar mare de suc de portocale
şi o cafea neîndulcită, apoi o felie de plăcintă.
- Plăcintă la micul dejun? - Plăcinta poate fi mâncată oricând.
Una cu afine, să meargă cu clătitele,
şi cu brânză topită deasupra.
Unde e ceasul meu?
- E acolo. - Nu e.
Te-ai uitat?
Da, ce crezi că fac?
- Eşti sigură că l-ai luat? - Da, e lângă sertarul noptierei.
- Pe cangur? - Da, era pe cangurul tău.
- Nu e aici! - Ar trebui să fie.
Ştiu că ar trebui să fie, dar nu e aici.
Unde naiba e?
Era ceasul tatălui meu.
Ştii ce a trebuit să facă să-mi dea ceasul ăla?
E prea mult de explicat, dar a făcut multe!
Puteai să dai foc la orice,
dar şi-am zis să nu uiţi ceasul tatălui meu!
- Gândeşte-te! L-ai luat? - Cred că da.
Crezi că da? L-ai luat sau nu?
Atunci l-am luat.
- Eşti sigură? - Nu.
La naiba!
Ştii cât de proastă eşti?
Nu e vina ta.
L-ai lăsat în apartament.
Nu e vina ta.
Ţi-am cerut să aduci multe lucruri.
Ţi-am amintit de el, dar nu ţi-am zis ce important era.
Trebuia să-ţi spun că doar de ăla îmi pasă.
Nu eşti telepată, nu?
Îmi pare rău.
Nu e nevoie, dar nu pot să mănânc cu tine.
Cum adică?
Trebuie să mă duc la apartament să-mi iau ceasul.
- N-o să te caute gangsterii acolo? - Voi afla în curând.
Dacă mă caută şi nu mă pot descurca, o să plec.
L-am văzut, credeam că l-am adus!
Îmi pare rău.
Uite nişte bani, ia-ţi clătitele. Poftă bună.
Mă întorc înainte să poţi spune "plăcintă cu afine".
Plăcintă cu afine.
Bine, poate nu atât de repede, dar destul de repede.
Dintre toate lucrurile pe care le putea uita,
uită tocmai ceasul de la tatăl meu!
I-am zis exact, lângă masă, pe cangur!
I-am zis: "Nu uita ceasul tatălui meu"!
E bine, Butch.
Aşa o să-l învingi, Butch. Te subestimează.
Nenorocitule!
- Crezi că e mort? - Da.
Dacă vrei, te ajut la tribunal. Tipul ăla era nebun!
Te-a lovit, apoi a intrat în maşina aia.
- Cine? - El.
Să fiu al naibii!
- Te pot ajuta cu ceva? - Taci naibii din gură!
Stai puţin! Ce naiba ai de gând?
Vino-ncoace, nenorocitule!
Vezi ce tare doare? E mândria ta, care vrea să se joace cu tine.
Treci peste prostia aia.
- Ai face bine să mă omori. - Da, cineva o să fie împuşcat.
- Stai! - Nu e treaba ta, domnule!
- Acum e treaba mea. Aruncă arma. - Nu înţelegi!
Aruncă arma!
Ia piciorul de pe el şi pune-ţi mâinile la spate.
Vino spre tejghea.
- Încearcă să mă omoare! - Taci!
Vino în continuare. Hai!
Zed? Sunt Maynard. Păianjenul tocmai a prins două muşte.
Nimeni nu omoară pe cineva pe domeniul meu, în afară de Zed.
A venit.
De ce sunt bătuţi?
Se băteau între ei. Au intrat luptându-se.
Asta de aici voia să-l omoare pe ăla.
Serios? Voiai să-l împuşti?
- Grace e în regulă în faţă? - Da, nu e marţi, nu?
- E marţi. - Nu o să păţească nimic.
- Adu-l pe nenorocit. - Cred că doarme.
Atunci va trebui să-l trezeşti, nu?
Ridică-te!
Jos!
- Pe care vrei să-l faci primul? - Nu ştiu încă.
Tu eşti, amice!
Vrei s-o facem aici?
- Hai în fosta cameră a lui Russell. - Sună bine.
Ai grijă de ăsta.
Taci naibii din gură!
Vrei arma, nu, Zed?
Atunci ridic-o!
Hai, ridic-o!
Aşa, Zed, băiete!
Vreau s-o ridici.
Dă-te la o parte, Butch.
La naiba!
- Te simţi bine? - Nu, omule.
Nici pe departe!
Acum ce facem?
Ce facem? Îţi spun eu!
Acum o să chem nişte prieteni care să se ocupe de ei,
cu nişte cleşti şi cu un aruncător de flăcări.
Ai auzit ce-am zis, ţărane?
Nu am terminat nici pe departe cu tine.
Pentru tine o să folosesc tehnici medievale!
Mă refeream la ce o să se întâmple între noi doi.
La asta te refereai?
Îţi spun eu.
Nu mai există "noi doi".
Deci suntem chit?
Da, dar vreau două lucruri.
Să nu spui nimănui despre ce s-a întâmplat aici.
Rămâne între mine, tine şi violatorul care-şi trăieşte ultimele clipe aici.
Nu e treaba nimănui altcuiva. Şi doi, pleci din oraş diseară,
şi odată plecat nu te mai întorci sau te distrug.
Ţi-ai pierdut toate privilegiile în L.A. Ne-am înţeles?
Ne-am înţeles.
Acum pleacă de aici!
Fabianne!
Adună-ţi lucrurile, trebuie să plecăm imediat.
- Cum rămâne cu bagajele? - Dă-le naibii de bagaje.
O să pierdem trenul dacă nu plecăm acum.
Eu sunt jos.
- E totul în regulă? - Vino, nu avem timp de vorbă.
Suntem în pericol?
Vino, scumpo.
- De unde ai motocicleta? - Nu e motocicletă, e un chopper.
Ce s-a întâmplat cu Honda mea?
Îmi pare rău, am avut un accident cu Honda.
Vii, te rog?
Eşti rănit?
E posibil să-mi fi spart nasul, nu-i nimic grav. Vino.
Te rog, scumpo. Trebuie să plecăm. Urcă!
Vino-ncoace. Îmi pare rău.
- Ai stat mult, mi-am făcut griji. - Nu am vrut să-ţi faci griji.
- Cum a fost micul dejun? - Bun.
- Ai luat clătite cu afine? - Nu, a trebuit să iau cu unt.
Eşti sigur că te simţi bine?
Scumpo, de când am plecat de aici
a fost cea mai ciudată zi din toată viaţa mea.
Urcă şi o să-ţi povestesc.
Hai, trebuie să mergem.
- A cui e motocicleta asta? - E un chopper.
- Al cui e? - A lui Zed.
- Cine e Zed? - Zed e mort.
CAZUL BONNIE
Ba asta ai făcut, Brett. Ai încercat să i-o tragi.
Lui Marsellus Wallace nu-i place să i-o tragă decât dna Wallace.
Nu vreau să mor!
- Ai citit Biblia? - Da.
Am memorat un pasaj care se potriveşte perfect acum.
Ezechiel, 25:17.
"Drumul omului bun"
"e plin de nedreptăţile egoiştilor şi de tirania oamenilor răi."
"Binecuvântat fie cel ce în numele milei şi bunăvoinţei"
"îi păstoreşte pe cei slabi prin valea întunericului,"
"deoarece el veghează asupra fratelui său,"
"şi îi găseşte copiii pierduţi."
"Iar eu voi săvârşi cumplite răzbunări"
"asupra celor de încearcă să-mi otrăvească şi distrugă fraţii."
"Şi vei şti că sunt Domnul Dumnezeul tău"
"când îmi voi arunca furia asupra ta."
La naiba!
E prietenul tău?
Spune-i să tacă, mă enervează.
Marvin!
Eu m-aş potoli, dacă aş fi în locul tău.
Muriţi, nenorociţilor!
De ce nu ne-ai zis că era cineva în baie?
Ai uitat că era cineva acolo cu un pistol?
Vezi cât de mare era pistolul ăla? Era mai mare ca el!
- Ar fi trebuit să fim morţi. - Ştiu, am avut noroc.
- Asta n-a fost noroc! - Poate.
A fost o intervenţie divină. Ştii ce e aia?
Cred că da.
Înseamnă că a coborât Dumnezeu din Rai
ca să oprească gloanţele.
Exact asta e.
A venit Dumnezeu din Rai şi a oprit gloanţele alea.
Cred că e timpul să plecăm, Jules.
Nu da totul peste cap!
Ce s-a întâmplat aici a fost un adevărat miracol!
Jules, linişteşte-te. Se mai întâmplă.
Nu-i adevărat, chestiile astea nu se întâmplă pur şi simplu.
Vrei să continuăm discuţia asta teologică în maşină,
sau într-o închisoare cu poliţiştii?
Ar trebui să fim morţi, amice!
Ce s-a întâmplat aici a fost un miracol,
şi vreau să recunoşti asta!
Bine, a fost un miracol. Acum putem pleca?
Hai, cioară!
La naiba!
Ai văzut vreodată emisiunea "Cops"?
Eu mă uitam odată la ea, şi era la televizor un poliţist
care vorbea de un schimb de focuri pe care îl avusese pe hol.
Îşi terminase gloanţele într-un tip, şi nu îl nimerise.
Erau doar ei doi.
E ceva înspăimântător, dar se mai întâmplă.
Dacă vrei să fii orb, du-te cu păstorii,
dar ochii mei sunt deschişi.
- Ce vrei să spui? - Că eu am terminat cu asta!
De acum poţi să consideri că am ieşit la pensie!
- Dumnezeule! - Nu face blasfemii!
- La naiba, Jules! - Am zis să nu faci asta!
De ce ne faci figuri de genul ăsta?
Azi îi spun lui Marsellus că mă retrag.
- De ce nu-i zici şi de ce? - Nu-ţi face griji, aşa o să fac.
Da, pariez pe 10 mii de dolari că o să moară de râs.
Nu mă interesează.
Marvin, ce înţelegi tu din toate astea?
- N-am nicio părere. - Trebuie să ai.
Tu crezi că a venit Dumnezeu din Rai şi a oprit gloanţele?
Ce naiba se întâmplă?
- La naiba! - L-am împuşcat pe Marvin în faţă.
- De ce naiba ai făcut asta? - Nu am vrut, a fost un accident.
Am văzut multe nebunii în viaţa mea, dar asta...
Calmează-te, ţi-am spus că a fost un accident.
Probabil ai trecut peste o groapă.
Maşina nu a intrat în nicio groapă!
Nu am vrut să îl împuşc, s-a descărcat pistolul!
Nu ştiu de ce!
Uită-te la mizeria asta!
Suntem pe o stradă din oraş în mijlocul zilei!
Nu-mi vine să cred!
Ai face bine să crezi, nenorocitule! Trebuie să luăm maşina din drum.
Poliţiştii observă de obicei o maşină care lasă dâre de sânge.
Du-o într-un loc prietenos, şi gata.
Suntem în Valley, Vincent.
Marsellus n-are niciun loc prietenos în cartierul ăsta.
- Nu e oraşul meu! - La naiba!
- Ce faci? - Îmi chem partenerul la Toluca Lake.
Unde e Toluka Lake?
Peste dealul ăla, la studiourile Burbank.
Dacă Jimmie nu e acasă, nu ştiu ce o să facem.
Nu am niciun alt partener la 818.
Ce mai faci, Jimmie? Sunt Julius.
Ascultă, sunt cu un prieten şi avem o problemă gravă.
Suntem într-o maşină şi trebuie să dispărem repede de pe drum.
Avem nevoie de garajul tău pentru câteva ore.
Trebuie să fim foarte delicaţi cu toată problema cu Jimmie.
E la un pas să ne ia la bătaie când intrăm pe uşă.
Dacă face asta, ce facem?
Nu plecăm până când nu dăm câteva telefoane,
dar nu vreau să se ajungă acolo.
Jimmie e un prieten.
Nu te duci acasă la un prieten să-i explici ce să facă.
Spune-i doar să nu exagereze.
S-a cam speriat când l-a văzut pe Marvin.
Gândeşte-te şi la el. E ora 8:00, abia s-a trezit.
Nu se aştepta la asta.
Trebuie să ne amintim cine pe cine ajută.
Dacă faptul că mă ajută înseamnă că trebuie să-l suport,
nu mă mai interesează ajutorul lui.
- Ce naiba ai făcut cu prosopul lui? - Mă ştergeam pe mâini.
- Înainte trebuie să le speli. - Ai văzut că m-am spălat.
- Te-am văzut că le-ai udat. - Le-am spălat.
Chestia asta iese greu. Poate cu săpun Lava ar fi mers mai bine.
Am folosit acelaşi săpun ca tine,
şi când am terminat, prosopul n-arăta ca un tampon.
Dacă intră aici şi-şi vede prosopul arătând aşa?
Nu o să mai vrea să ne ajute.
Nu te ameninţ.
Ştii că te respect, dar nu mă pune în situaţia asta.
Bine, dacă mă rogi aşa frumos, nu e nicio problemă.
Ai grijă de prietenul tău, mie nu-mi pasă.
La naiba, Jimmie, e o cafea minunată!
Eu şi Vincent am fi fost fericiţi cu nişte semipreparate Tasters Choice,
iar el ne aduce chestiile astea delicioase.
- Ce aromă e? - Termină, Jules!
Ce anume?
Nu am nevoie să-mi spui ce bună e cafeaua mea!
Eu o cumpăr, ştiu cât de bună e.
Când pleacă Bonnie la cumpărături, ia numai prostii.
Eu iau chestiile bune şi scumpe,
pentru că atunci când beau, vreau să simt cu adevărat gustul.
Ştii la ce mă gândesc acum?
Nu la cafeaua din bucătărie, ci la negrul mort din garaj.
Stai liniştit, Jimmie.
Vreau să te întreb ceva.
Când ai intrat aici, ai văzut în faţa casei
un semn pe care scria "adăpost pentru oameni morţi"?
Jimmie, ştii că n-am văzut nimic...
Ai văzut un semn pe care scria "adăpost pentru oameni morţi"?
Nu.
- Ştii de ce nu l-ai văzut? - De ce?
Pentru că nu e acolo! Eu nu ţin oameni morţi la mine!
Jim, n-o să-l lăsăm...
Îţi dai seama că dacă vine Bonnie acasă
şi găseşte un cadavru în garaj, trebuie să divorţez?
Nu e vorba de consilieri matrimoniali sau de copii, ci de divorţ!
Nu vreau să divorţez!
Vreau să vă ajut, dar nu vreau să-mi pierd soţia din cauza asta!
Jimmie, n-o să fie aşa.
Nu mă lua cu "Jimmie"!
Nu poţi face nimic care să mă facă să uit că îmi iubesc soţia.
Vine acasă de la serviciu într-o oră şi jumătate.
Are cea mai proastă tură de la spital.
Vrei să dai nişte telefoane, să vorbeşti cu cineva?
Fă-o, şi apoi plecaţi din casa mea, înainte să vină ea.
Nu-i nimic, nu vrem să-ţi distrugem căsnicia.
O să sun nişte oameni care să vină să ne ia.
Nu vrei să-mi distrugi căsnicia? Asta faci!
Dacă vine Bonnie acasă, o să o distrugi de tot!
Vă rog, telefonul e în camera mea, v-aş sugera să vă apucaţi de treabă.
Să spunem că vine acasă, ce crezi că o să facă?
Nu-mi zice că o să intre în panică! Ăsta nu e răspuns!
Cât de mult, puţin sau mult?
Trebuie să înţelegi situaţia în care se află el cu Bonnie.
Dacă vine acasă după o zi grea de muncă
şi găseşte nişte gangsteri în bucătărie,
care se ocupă de afacerile lor, nu ştiu cum ar putea reacţiona.
M-am gândit la asta, Jules.
Nu fac decât să mă gândesc la variabile.
Nu vreau să aud de nicio variabilă.
Vreau să aud doar:
"Nicio problemă, Jules, mă ocup eu de asta."
"Du-te înapoi înăuntru, calmează-ţi oamenii,"
"şi aşteaptă cavaleria care va veni în curând."
Nicio problemă, Jules, mă ocup eu de asta.
Du-te înapoi înăuntru, calmează-ţi oamenii
şi aşteaptă-l pe Wolf care va veni în curând.
- Îl trimiţi pe Wolf? - Te simţi mai bine, nenorocitule?
Doar asta trebuia să zici.
E genul de femeie isterică? Când trebuie să vină?
Mai dă-mi o dată numele celor care sunt implicaţi.
Jules.
Vincent.
Jimmie.
Bonnie.
E la 30 de minute distanţă. Eu voi fi acolo în 10 minute.
După 9 minute şi 37 de secunde...
Tu eşti Jimmie, nu? Asta e casa ta?
Da.
- Eu sunt dl. Wolf, rezolv probleme. - Perfect, avem una.
- Am auzit. Pot să intru? - Da, te rog.
Tu trebuie să fii Jules, deci tu eşti Vincent.
Să trecem la subiect, domnilor.
Din câte am înţeles, suntem contra-cronometru.
- Aşa e, Jimmie? - Categoric.
Soţia ta, Bonnie, vine acasă la 9:30, am dreptate?
Am înţeles că dacă vine şi ne găseşte aici,
nu i-ar plăcea această descoperire.
Deloc.
Bine, atunci avem 40 de minute să rezolvăm problema.
Dacă faceţi ce vă spun eu atunci când vă spun, o să ne ajungă.
În maşina din garaj aveţi un cadavru fără cap. Duceţi-mă acolo.
Jimmie?
Fă-mi o favoare, mi s-a părut că simt miros de cafea.
- Poţi să-mi faci o ceaşcă? - Sigur că da.
- Cum o bei? - Multă frişcă şi mult zahăr.
Trebuie să ştiu ceva despre maşină?
Are ceva, scoate mult fum, face mult zgomot?
Are benzină în ea?
În afară de modul în care arată, maşina nu are nimic.
Sunteţi siguri?
Nu vreau să ies pe stradă şi să văd că nu-mi merg farurile.
Din câte ştiu, maşina n-are nicio problemă.
Minunat. Să ne întoarcem în bucătărie.
- Poftiţi, dle Wolf. - Mulţumesc, Jimmie.
În primul rând, băgaţi cadavrul în portbagaj.
Jimmie, casa asta pare una foarte ordonată.
Asta mă face să cred că în garaj sau sub chiuvetă
ai tot felul de detergenţi şi alte produse asemănătoare.
- Da, dle Wolf, sub chiuvetă. - Bine.
Voi doi, vreau să le luaţi şi să curăţaţi maşina pe interior.
Vreau să vă grăbiţi. Mergeţi la bancheta din spate
şi luaţi toate resturile de craniu şi creier.
Spălaţi şi tapiţeria.
Nu vreau să fiţi prea zeloşi, n-o să mănânc de pe ea,
vreau doar să arate acceptabil.
Trebuie să aveţi grijă la zonele foarte murdare,
trebuie să ştergeţi bălţile de sânge.
Jimmie, trebuie să folosim ce găsim în şifonierul tău.
Am nevoie de pături, fulare de lână, cuverturi sau cearşafuri,
cât mai groase şi închise la culoare. Şi fără lucruri albe.
Trebuie să camuflăm interiorul maşinii.
O să punem cuverturi şi pături
pe scaunele din faţă, scaunele din spate şi pe podea.
Dacă ne opreşte vreun poliţist şi încearcă să-şi bage nasul,
acoperirea nu o să ţină mult,
dar la prima vedere, maşina va părea normală.
Jimmie, condu-ne. Băieţi, treceţi la treabă.
- Mi-ar plăcea un "te rog". - Poftim?
Am zis că ar fi frumos să spui "te rog".
Înţelege, nenorocitule.
Nu sunt aici să te rog, ci să-ţi spun ce să faci.
Dacă ai vreo urmă de sentiment de autoconservare,
ţi-aş sugera să faci ce zic, şi cât mai repede.
Sunt aici ca să vă ajut.
Dacă nu-mi vreţi ajutorul, vă urez noroc, domnilor.
Nu se pune problema, dle Wolf. Vă apreciem ajutorul!
Dle Wolf, n-am vrut să vă jignesc.
Vă respect, dar nu-mi place să mi se ordone ce să fac.
Dacă sunt dur cu voi, e din cauza faptului că n-avem timp.
Gândesc repede, vorbesc repede şi am nevoie de voi
să vă mişcaţi la fel de repede ca să ieşim din situaţia asta.
Vă rog frumos şi dulce, curăţaţi naibii maşina aia!
Nu te uita aşa la mine, simt că te holbezi!
E un Chevy Nove din 1974. Verde.
Nu are nimic, în afară de mizeria din interior.
Cam în vreo 20 de minute. N-o să-i ducă nimeni dorul.
Eşti un om bun, Joe, mulţumesc mult.
- Cum merge, Jimmie? - Bine. Am tot aici.
Dle Wolf, trebuie să înţelegeţi ceva.
Spune-mi Winston, te rog.
Bine, trebuie să înţelegi ceva. Nu, mulţumesc.
Sunt cele mai bune aşternuturi ale noastre,
şi au fost cadou de nuntă
de la unchiul Conrad şi mătuşa Ginny, care au murit.
Vreau să vă ajut, dar...
Pot să te întreb ceva, dacă nu te superi?
Sigur că nu.
Unchiul Conrad şi mătuşa Ginny erau milionari?
- Nu. - Unchiul tău Marsellus e.
Sunt sigur că dacă unchiul Conrad şi mătuşa Ginny ar fi printre noi,
ţi-ar mai da un set de aşternuturi,
ceea ce va face cu bucurie unchiul Marsellus.
Mie îmi place stejarul, asta am în dormitor.
Tu ce zici, Jimmie? Îţi place stejarul?
E frumos.
N-o să te iert niciodată pentru toate astea.
E dezgustător ce e aici!
Jules, ai auzit vreodată ideea că atunci când un om
recunoaşte că a greşit, greşeala îi e imediat iertată?
Dispari din faţa mea cu prostiile astea!
Nenorocitul care a zis-o
nu a trebuit să adune cu mâna bucăţele de craniu din cauza ta.
Am şi eu o limită la cât de mult pot fi insultat.
Sunt o maşină de curse, şi sunt roşu de furie din cauza ta.
E periculos să ai o maşină de curse care să se încingă în halul ăsta.
E posibil să explodeze.
- Mai ai un pic şi explodezi? - Da.
Eu mai am un pic şi fac explozie atomică.
De fiecare dată când pun mâna pe creier,
simt că explodez!
Dacă stau să mă gândesc, ce caut eu în spate?
Tu ar trebui să fi cel care să se ocupe de creier.
Facem schimb!
Spăl eu geamurile şi îi culegi tu craniul.
Bună treabă, domnilor. Chiar e posibil să ieşim din asta.
Nu-mi vine să cred că e aceeaşi maşină.
Să nu ne relaxăm încă.
Am terminat faza unu, curăţarea maşinii,
deci putem trece la faza a doua, să vă curăţăm pe voi doi.
Dezbrăcaţi-vă.
- De tot? - În fundul gol.
Repede, domnilor, avem 15 minute înainte să vină soţia lui Jimmie.
E frig dimineaţa!
Chiar e necesar?
- Ştiţi cum arătaţi? - Cum?
Ca nişte tipi care au împuşcat pe cineva în cap.
E absolut necesar să scăpaţi de hainele alea pline de sânge.
Aruncaţi-le în sacul de gunoi al lui Jim.
Să nu faci vreo prostie şi să-l laşi pe gunoier să le ia!
Nu-ţi face griji, le luăm cu noi.
Jim, săpunul.
Bine domnilor, sunt sigur că aţi mai fost la închisoare.
Încep!
Ce rece e!
Mai bine o faceţi voi decât mine.
Nu vă temeţi de săpun, folosiţi-l peste tot.
Ridică-l puţin. Părul lui Vincent e murdar.
Dă-mi pe păr! Hai odată!
Dă-le câte un prosop.
Sunt destul de uscaţi. Dă-le hainele.
Perfect.
Nu se putea să plănuim mai bine. Arătaţi...
- Cum arată, Jimmie? - Ca nişte tocilari.
Arată ca nişte tocilari!
Sunt hainele tale, idiotule!
Domnilor, dacă mai râdem mult, vom ajunge la închisoare.
Nu mă faceţi să mă rog de voi.
Bine, domnilor, să stabilim regulile pentru drum.
Vom merge într-un loc numit "Monster Joe's Truck and Tow".
Monster Joe şi fiica lui, Raquel, ne înţeleg problema.
Locul e la nord de Hollywood, deci la distanţă mică de aici.
O vom lua pe la Hollywood.
Eu voi merge cu maşina asta. Jules, tu mergi cu mine.
Vincent, tu vii după noi în Acura mea.
Dacă ne vom întâlni cu domnii care împart legea,
nu face nimeni nimic până nu fac eu, da?
- Ce am zis? - Să nu facem nimic dacă nu...
- Dacă nu ce? - Dacă nu faci tu înainte.
Ai vorbit ca un adevărat geniu.
Dar tu, Lash Larue? Te poţi abţine să nu mai faci prostii?
Dle Wolf, s-a descărcat pistolul, şi nu ştiu de ce.
- Vă promit, sunt liniştit. - În regulă.
Eu conduc repede, aşa că ţine-te după mine.
Dacă maşina mea va păţi ceva până o iau înapoi,
Monster Joe va trebui să scape de două cadavre.
Dă-te din calea mea, Rex.
- Am scăpat? - Nu mai e nicio urmă.
În regulă.
Băieţi, ea e Raquel.
Într-o zi, toate astea vor fi ale ei.
Bună. Ce costume sunt alea? Vă duceţi la un meci de volei?
Mă duc cu doamna la micul dejun.
Vreţi să vă las pe undeva? Unde staţi?
- Redondo. - Inglewood.
E viitorul vostru! Văd un taxi!
Plecaţi de aici, prieteni! Spune noapte bună, Raquel!
"Noapte bună, Raquel".
Ne mai vedem. Să nu mai faceţi probleme, copii!
Dle Wolf, vreau doar să vă spun
că mi-a plăcut să lucrez cu dumneavoastră.
- Mulţumim mult, dle Wolf! - Spuneţi-mi Wilson.
Vezi, domnişoară? Ăla e respectul.
Dacă îi respecţi pe cei bătrâni, înseamnă că ai caracter.
Eu am caracter!
Doar pentru că eşti deosebită nu înseamnă că ai caracter!
- Vrei să luăm acelaşi taxi? - M-aş duce să mănânc ceva.
- Vrei să mâncăm împreună? - Bine.
Nu ştiu de ce mă aşteptam să fie european.
E la fel de european ca şi Bob al englezilor.
- Acum ştiu, dar... - Nu-i aşa că e minunat?
E incredibil. Controlează totul.
Nu s-a enervat nici când l-ai luat tu peste picior.
A fost uimitor.
- Vrei nişte şuncă? - Nu mănânc porc.
- Eşti evreu? - Nu, doar nu-mi place porcul.
De ce nu?
Porcii sunt animale murdare, şi nu mănânc animale murdare.
Şunca are gust bun, şi fleica de porc la fel.
Poate că şi un şobolan are gust de plăcintă cu dovleac,
dar n-am de unde să ştiu, n-o să mănânc niciodată vreunul.
Porcii dorm în mizerie, deci sunt animale murdare.
Nu vreau să mănânc nimic
care nu are bunul simţ să scape de propriile fecale.
Ce zici de câine? Ei îşi mănâncă fecalele.
Nici câini nu mănânc.
Da, dar crezi că un câine e un animal murdar?
Nu aş merge aşa departe încât să consider câinele murdar,
dar sunt murdari.
Dar un câine are personalitate, şi asta îi ajută mult.
Deci conform raţionamentului tău,
dacă un porc ar avea o personalitate mai bună,
ar înceta să fie un animal murdar?
Ar trebui să fie un porc fermecător.
De zece ori mai fermecător decât Arnold în "Green Acres".
E bine, începi să te destinzi. Ai fost încordat.
M-am gândit.
- La ce? - La miracolul pe care l-am trăit.
Tu l-ai trăit, eu nu văzut doar o coincidenţă bizară.
- Ce e un miracol, Vincent? - O faptă a lui Dumnezeu.
Adică ce?
Când Dumnezeu face imposibilul să fie posibil.
Nu cred că ce a fost azi-dimineaţă intră în categoria asta.
Vincent, nu îţi dai seama că toate astea nu contează?
Nu gândeşti cum trebuie toată povestea asta.
E posibil ca Dumnezeu să fi oprit gloanţele alea,
să fi schimbat Cola în Pepsi,
sau să-mi fi găsit cheile de la maşină.
Chestiile astea nu le judeci gândindu-te la merite.
Nu contează dacă lucrurile prin care am trecut au fost miracole,
e important e faptul că am simţit că mă atinge Dumnezeu.
Dumnezeu s-a implicat.
- De ce? - Asta mă nedumereşte şi pe mine.
Nu ştiu de ce, dar nu pot să dorm.
Vorbeşti serios? Chiar vrei să te retragi?
La viaţa asta? Categoric.
- La naiba, atunci ce vrei să faci? - La asta mă gândeam acum.
În primul rând, o să-i duc valiza asta lui Marsellus.
Apoi o să mă plimb.
- Cum adică o să te plimbi? - Cum făcea Caine în "Kung Fu".
Să merg din loc în loc,
să cunosc oameni şi să am multe aventuri.
Şi cât timp vrei să te plimbi?
Până când mă pune Dumnezeu unde vrea să fiu.
Şi dacă asta n-o să se întâmple?
Dacă va dura o eternitate, atunci mă voi plimba o eternitate.
Deci vrei să fii cerşetor?
Nu, Vincent, vreau să fiu Jules, nici mai mult, nici mai puţin.
Nu, Jules, ai decis că vrei să fii cerşetor,
ca toţi nenorociţii ăia care te roagă să le dai bani,
dorm în garaje şi mănâncă ce arunc eu.
Oamenii ăia au un nume, se numesc cerşetori.
Fără un loc de muncă,
o casă sau cineva care să aibă grijă de tine,
asta vei fi, un cerşetor nenorocit.
Asta e diferenţa dintre noi.
Garçon! Cafea!
Jules, recunosc că a fost ciudat ce s-a întâmplat azi dimineaţă,
dar să fie ca transformarea apei în vin...
- Miracolele nu au unităţi de măsură. - Nu vorbi aşa!
Dacă răspunsurile mele te sperie,
ar trebui să nu mai pui întrebări care ţi se par înfricoşătoare.
Mă duc să mă uşurez.
Vreau să te întreb ceva. Când ai luat decizia asta?
Când stăteai jos şi îţi mâncai brioşa?
Da, stăteam aici, îmi mâncam brioşa şi beam cafeaua,
revedeam incidentul în cap,
şi am avut, aşa cum spun alcoolici, un moment de luciditate.
La naiba! Va urma!
- Te iubesc, Dovlecel. - Şi eu, Iepuraş.
Acesta e un jaf!
Dacă se mişcă cineva, vă omor pe toţi!
Clienţii să nu se ridice de pe scaun. Tăceţi din gură!
Jos imediat!
Pe tine nu te văd bine!
Ia-ţi doamnele şi mergeţi acolo până număr la 10.
Să iasă toţi mexicanii din bucătărie!
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.
Ce naiba faci? Treci la pământ, idiotule!
Aruncă sacoşele alea!
Mişcaţi!
Ce naiba faci? Mişcă!
La podea, bătrâne!
Eu sunt managerul aici, şi nu e nicio problemă.
- O să-mi faci probleme? - Nu, domnule.
Credeam că ai zis că o să-mi faci probleme.
- Scumpo, cred că avem un erou aici! - Omoară-l!
Nu sunt erou, sunt doar şeful...
Restaurantul e al nostru!
Luaţi orice vreţi!
- Bine, vorbeşte tu cu clienţii. - În regulă.
Spune-le să stea liniştiţi, şi se va termina totul.
- Ai înţeles? - Da!
Ascultaţi, păstraţi-vă calmul.
Dacă vom coopera, se va termina totul repede.
Jos! Te-ai descurcat bine.
Oameni buni,
acum o să trec pe la fiecare şi o să vă iau portofelele.
Nu vreau să vorbiţi, doar să le puneţi în geantă.
Aţi înţeles?
În regulă, scoateţi portofelele.
- Pune-l în pungă! - Nu am nimic la mine.
Ce mai aştepţi?
Laura? Dă-mi bacşişurile.
Ala e un telefon mobil? Bagă-l aici.
Curăţă tot! Acum treci pe podea!
În pungă.
- Ce e în valiză? - Rufele murdare ale şefului meu.
Şeful tău te pune să îi speli hainele?
Când are nevoie de ele curate.
- Mi se pare o slujbă groaznică. - Sunt de acord.
Deschide-o.
Îmi pare rău, nu pot face asta.
- Nu te-am auzit. - Ba da.
- Ce se întâmplă? - Se pare că avem un răzbunător.
Împuşcă-l în cap.
Îmi pare rău să-ţi rănesc ego-ul, dar nu e prima oară
când îndreaptă cineva un pistol spre mine.
Ia-ţi mâna de pe cutie sau te omor!
Nu mai face probleme, o să ne omoare pe toţi!
Dă-le ce vor ca să plece odată de aici!
Taci naibii din gură, grasule! Nu e treaba ta!
Stai liniştită, Iepuraş, nu e nicio problemă.
Am totul sub control.
O să număr până la 3.
Dacă nu deschizi valiza, ţi-l descarc în faţă.
Ai înţeles?
Unu...
Doi...
Trei.
Bine, Ringo. Ai câştigat. E a ta.
Deschide-o.
Ce e?
E ceea ce cred eu că e?
E minunat.
La naiba, ce e?
Dă-i drumul imediat, sau o sa...
Spune-i nenorocitei să se calmeze. Spune "calmează-te, nenorocito"!
Calmează-te, scumpo.
Spune-i să fie cuminte. Linişteşte-ţi paraşuta!
Calmează-te, Iepuraş!
Bun, acum spune-i că totul va fi în regulă.
Totul va fi în regulă.
- Promite-i! - Promit.
- Spune-i să se liniştească. - Linişteşte-te, scumpo.
- Bine, acum spune-mi cum o cheamă. - Yolanda.
Yolanda, nu vrei să faci vreo prostie, nu?
Să nu-i faci nimic!
Nimeni n-o să păţească nimic, o să fim toţi trei ca Fonzie.
Cum e Fonzie?
- Spune, Yolanda, cum e? - Liniştit?
- Poftim? - Liniştit.
Corect. Aşa vom fi şi noi, liniştiţi.
Ringo, voi număra până la 3 şi vreau să arunci pistolul,
să-ţi pui mâinile pe masă şi să te aşezi.
Vreau să faci asta fiind liniştit.
Eşti gata?
Unu...
Doi...
Trei.
Bine, acum dă-i drumul!
Yolanda, credeam că vom fi liniştiţi.
Când ţipi la mine, mă faci să mă încordez.
Dacă mă încordez, încep să mă sperii.
Atunci când oamenii se sperie, alţii sunt împuşcaţi din greşeală.
- Dacă îi faci ceva, eşti mort. - Asta se pare că se va întâmpla.
Eu nu vreau asta, nici tu nu vrei asta,
iar Ringo cu atât mai mult nu vrea asta,
aşa că să vedem ce putem face.
Uite cum stă treaba.
În mod normal, aţi fi amândoi morţi până acum,
dar m-aţi prins când sunt într-o perioadă de tranziţie
şi nu vreau să vă omor, vreau să vă ajut.
Nu vă pot da asta, pentru că nu e a mea.
În afară de asta, m-am chinuit prea mult pentru ea dimineaţă
ca s-o dau unor dobitoci ca voi.
Vincent!
Linişteşte-te, Yolanda. Vorbim şi atât.
Îndreaptă pistolul spre mine. Aşa.
Vincent, nu te băga, spune-i doar să stea liniştită.
Stai liniştită, Iepuraş.
Cum e, scumpo?
Trebuie să mă duc la baie. Vreau acasă!
Mai stai puţin, te descurci grozav. Sunt mândru de tine, şi Ringo la fel.
Spune-i că eşti mândru de ea!
- Sunt mândru de tine. - Te iubesc!
Şi eu te iubesc, Iepuraş.
Acum vreau să te duci la punga aia şi să-mi găseşti portofelul.
Care dintre ele e?
Ala pe care scrie "Nenorocit Periculos".
Ala e. Deschide-l şi scoate banii.
Numără-i!
- Cât e acolo? - Cam 1.500 de dolari.
Bine, pune-i în buzunar, sunt ai tăi.
Cu asta, restul portofelelor, şi banii din casă,
e o lovitură destul de bună, nu?
Jules, dacă îi dai idiotului 1.500 de dolari,
o să-i împuşc din principiu!
Nu, Yolanda, n-o să facă nimic! Vince, taci naibii din gură!
Nu te agita, Yolanda.
Vincent, nu îi dau degeaba, vreau să cumpăr ceva cu ei.
Vrei să ştii ce cumpăr, Ringo?
- Ce? - Viaţa ta.
Îţi dau banii ăia ca să nu fie nevoie să te omor.
- Ai citit Biblia, Ringo? - Nu prea.
E un fragment pe care l-am reţinut.
Ezechiel, 25:17.
"Drumul omului bun"
"e plin de nedreptăţile egoiştilor şi de tirania oamenilor răi."
"Binecuvântat fie cel ce în numele milei şi bunăvoinţei"
"îi păstoreşte pe cei slabi prin valea întunericului,"
"deoarece el veghează asupra fratelui său,"
"şi îi găseşte copiii pierduţi."
"Iar eu voi săvârşi cumplite răzbunări"
"asupra celor de încearcă să-mi otrăvească şi distrugă fraţii."
"Şi vei şti că sunt Domnul Dumnezeul tău"
"când îmi voi arunca furia asupra ta."
Spun asta de ani de zile,
şi dacă ai auzit-o, m-am referit la tine.
Nu m-am gândit niciodată prea mult la ce ar putea să însemne.
Credeam doar că e ceva bun de spus unui tâmpit înainte să-l omori,
dar azi dimineaţă am văzut ceva care m-a făcut să mă mai gândesc.
Acum mă gândesc că poate înseamnă
că tu eşti omul rău, iar eu sunt cel bun,
iar domnul de 9 mm e păstorul
care îmi apără fundul binecuvântat în valea umbrelor,
sau că ar putea însemna că tu eşti cel binecuvântat,
iar eu sunt păstorul, şi lumea e rea şi egoistă.
Mi-ar plăcea asta, dar nu e adevărat.
Adevărul e că eşti slab, iar eu sunt tirania oamenilor răi.
Dar încerc din greu să fiu păstorul, Ringo.
Du-te.
- Cred că ar trebui să plecăm. - Da, probabil ar fi o idee bună.
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile www.OpenSubtitles.org