Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Traducerea: Deutza Adaptarea: Alin D@li
Sincronizarea: "roeduard" pentru varianta "Red.Dragon.2002.720p.BRrip.x264.YIFY"
Baltimore, Maryland, 1980.
Gândeşte-te ca şi când fiecare zi ar fi ultima...
Momentul pe care nu îl aştepţi, va veni ca o surpriză plăcută.
Cat despre mine...
când vreţi să râdeţi...
mă veţi găsi într-o stare bună.
Gras şi unsuros...
un adevărat porc al turmei lui Epicur.
Vedem că dai citate şi din Horace.
Bravo, John.
Trebuie să recunosc, Hannibal...
vorbind în numele "turmei"...
Îmi pare rău...
În numele consiliului simfonic.
Aceste mici serate ale tale...
sunt mereu cele mai importante momente ale anului.
Aşa e. Da...
Eşti prea drăguţ.
Mă simt un pic vinovată că mă bucur de o seară atât de frumoasă....
când unul dintre muzicienii noştri este...
încă dat dispărut.
Da, săracul.
Pot să mărturisesc ceva urât?
Nu pot să mă abţin să mă simt un pic...
uşurat.
Ştiu că sună oribil, dar...
să recunoaştem că la fel cânta şi omul.
Hannibal, mărturiseşte...
Ce este aceasta mâncare divină?
Dacă îţi spun...
mă tem că nici n-o vei încerca.
Poftă bună!
Agent special Graham.
Ce plăcere neaşteptată!
Îmi pare rău că vă deranjez, doctore Lecter.
Ştiu că e foarte târziu.
Nici o problemă.
Doar suntem amândoi păsări de noapte.
Intră, te rog.
Îţi voi lua eu haina.
Deci, ce te preocupă?
Am fost tot timpul pe o pistă greşită, doctore, amândoi.
Întregul nostru profil era greşit.
Căutam pe cineva care vrea să se răzbune şi are ceva cunoştinţe anatomice.
Foşti doctori, foşti studenţi la medicină, angajaţi la morgă...
Datorită preciziei tăieturilor. Da.
Şi din felul în care îşi alege suvenirurile.
Vezi, aici am greşit.
Nu colecţionează părţi ale corpului.
Atunci de ce le păstrează?
Nu le păstrează.
Le mănâncă.
Ascultă, am fost la părinţii lui Molly de anul nou
şi tatăl lui Molly îi arata fiului meu, Josh...
cum să taie un pui pentru a-l umple.
Spunea că cea mai moale parte a puiului se afla pe spatele acestuia.
Nu mai auzisem niciodată asta.
Şi deodată, m-am gândit la a treia victima.
Darcy Taylor.
...îi lipsea carne de pe spate.
Şi apoi mi-am dat seama...
ficat, rinichi, limba, glanda tiroidă...
Fiecărei victime...
îi lipsea o parte a corpului care putea fi folosită la gătit
Ai spus asta Biroului de Investigaţii?
Nu. Vroiam să vorbesc întâi cu dumneavoastră, dar am dreptate.
Ştiu că am dreptate.
Încep să gândesc la fel ca el.
Este fascinant.
Ştii, am bănuit tot timpul că ai fi bun prezicător.
Nu sunt un mediu, doctore.
Nu, e vorba de altceva.
M-am gândit la imaginaţia ta.
Poţi anticipa emoţiile altor oameni...
chiar dacă ştii că te-ar putea speria sau ţi-ar face greaţă.
Este un dar periculos, aş spune.
Mi-ar plăcea să te analizez.
Totuşi, ceva nu se leagă.
Sunteţi cel mai bun psihiatru pe care îl ştiu...
Şi totuşi, în tot acest timp, nu v-aţi gândit niciodată la aşa ceva.
Sunt şi eu om.
Poate m-am înşelat.
Nu mi se pare că sunteţi un om care face foarte multe greşeli.
Încep să cred că nu mă voi mai putea bucura de încrederea ta.
Nu. N-am spus asta.
Nu ştiu ce vreau să spun.
Sunt foarte obosit.
Eu...
Aproape că îl prinsesem.
Îl vei prinde.
Ascultă, de ce nu vii dimineaţă...
Îmi voi face ceva timp şi...
vom putea reface profilul.
Bine?
Da.
Rămâi aici. Îţi aduc haina.
Nu durează mult.
Nu mişca!
Eşti în stare de soc.
Nu vreau să simţi nici un fel de durere.
Imediat, vei începe să te simţi ameţit...
apoi adormit...
Nu te împotrivi.
E atât de gentil...
ca şi cum ai dormi într-o baie caldă.
Îmi pare rău că s-a ajuns aici, Will.
Dar orice joc are şi un sfârşit.
Eşti un băiat remarcabil.
Îţi admir curajul.
Cred că îţi voi mânca inima.
"Un Psihiatrul a fost rănit. Agent F.B.I. se află într-o condiţie critică."
"Poliţistul erou este rănit grav."
"Doctorul Hannibal Lector, spintecătorul."
"Camera ororilor a fost deschisă."
"Hannibal, canibalul."
"Condiţia agentului F.B.I se îmbunătăţeşte."
"Poze din spital, în exclusivitate, jurnalul Tettler."
"Bunica."
"Procesul Secolului începe."
"Ticălosul a servit organe umane invitaţilor."
"Femeie din orchestră simfonică leşină la tribunal."
"Lector a fost externat din spital. Agentul F.B.I va depune mărturie."
"Hannibal, declarat vinovat."
"Canibalul va fi închis pe viaţă."
"Agentul special se retrage din F.B.I."
"Eroul îşi dă demisia."
Marathon, Florida. Câţiva ani mai târziu.
Tată, a venit cineva.
Salut.
Te-ai stabilit într-un loc frumos, Will.
Da, este bine.
Ştii de ce mă aflu aici?
Am o vagă idee.
Cât de mult ştii?
Ce am citit în "Miami Herald" şi în "Times".
Două familii, omorâte într-un interval de o lună, în casele lor.
Birmingham şi Atlanta.
Circumstanţele au fost asemănătoare.
Nu asemănătoare, ci identice.
Ce nu s-a scris în ziare?
Sparge oglinzile şi se foloseşte de cioburi.
A folosit mănuşi de cauciuc, aşa că nu au fost găsite amprente.
A forţat o fereastră la Birmingham şi a folosit un tăietor de sticlă la Atlanta.
Şi grupa lui sanguină este AB pozitiv.
A fost rănit de cineva?
Nu.
Am depistat asta din sperma...
şi din saliva... a secretat mult.
Spune-mi, Will...
ştiai despre ce e vorba.
Nu te-ai gândit să mă suni?
Ai toţi oamenii de care ai nevoie...
îl ai pe Dortmund în Harvard, pe Bloom în Chicago...
Şi te am pe tine, aici, reparând motoare de bărci.
Da, ei bine, îmi place să repar motoare de bărci.
Oricum, nu ţi-aş fi foarte folositor.
Nu mă mai gândesc la lucruri de genul ăsta.
Serios?
Pe ultimii doi tu i-ai prins.
Da, făcând aceleaşi lucruri pe care le faceţi voi acum.
Nu e chiar adevărat, Will.
E felul în care gândeşti.
Ei, haide. S-au scris multe despre felul în care gândesc.
Am tehnicieni care pot analiza dovezile...
dar tu ai altceva... imaginaţie.
Ştiu că nu îţi place partea asta.
Crede-mă, nici ţie nu ţi-ar plăcea.
Psihopatul a omorât familia Jacobi în Birmingham, sâmbătă seara, 25 februarie.
O seară cu lună plină.
A omorât familia Leeds în Atlanta, acum câteva nopţi, 28 martie.
Cu o zi înainte să se facă o lună.
Deci, dacă avem noroc, mai avem trei săptămâni până să omoare din nou.
Will, respecţi raţionamentul meu?
Da, sigur.
Cred că îl putem prinde mai repede dacă ne ajuţi.
Du-te la Atlanta şi arunca o privire... Doar atât.
Apoi ajută-mă să pun la curent poliţiştii locali.
Asta e tot.
Crawford are la dispoziţie întregul guvern. De ce are nevoie de tine?
Vrea doar să verific nişte dovezi, Molly.
Să-i ofer şi o altă perspectivă.
Doar câteva zile, poate o săptămână şi mă întorc.
Chiar crezi asta?
Da, adică...
Ascultă, astfel de cazuri sunt foarte rare, iar eu am experienţă.
Da, ai.
Ţi-ai făcut datoria, Will.
Cu toţii am făcut-o.
Chiar şi Josh.
E posibil să îi ajut să salveze nişte vieţi.
Cum aş putea să refuz?
În cazul ăsta... nimeni nu mă va vedea şi nu-mi va ştii numele.
Eu doar o să-i ajut să-l găsească...
şi poliţiştii îl vor aresta, nu eu.
Haide, voi sta undeva în spate, Molly, îţi promit.
Niciodată în viaţa ta.
Te cunosc.
Haide... vino aici.
Te iubesc. Ne vedem în câteva zile.
Te sun mai târziu.
Pa, tata.
Casa familiei Leeds, Atlanta.
Unde e câinele?
Nimeni nu l-a auzit lătrând.
Nu scrie nimic despre asta în dosar.
Intrusul se cufunda în întuneric şi îi taie gâtul lui Charles Leeds.
O împuşca pe Valerie Leeds în stomac, în timp ce se ridica.
Atât cât să o rănească, nu să o omoare.
O lasă să îşi vadă soţul murind.
Apoi se întoarce şi se îndreaptă spre hol.
Copiii erau încă...
Copii erau încă în paturi când au fost împuşcaţi.
De aceea ucigaşul a folosit un amortizor.
A târât cadavrele în dormitorul principal.
Dar de ce s-a mai deranjat? Erau deja morţi.
Nici unul din ei nu a primit...
atenţia pe care a primit-o doamna Leeds.
Bucăţele de oglinda au fost introduse în orbitele victimelor.
Asta s-a întâmplat post-mortem.
De ce ai pus bucăţi de oglindă în ochii lor?
Bucăţile de oglinda fac ca ochii lor să pară vii.
Vroia un public, îi vroia pe toţi aliniaţi...
să-l privească în timp ce o atinge.
A atins-o.
Atins, atins...
Pudră de talc. Era pudra de talc.
"Doamna Leeds avea urme de pudra de talc pe coapsa dreaptă."
"După o căutare completă, nu au fost găsite urme de pudra de talc de acelaşi fel în casă."
Ţi-ai dat mănuşile jos, nu-i aşa, ticălosule?
Ţi-ai dat mănuşile jos, ai atins-o cu mâinile goale şi apoi ai şters-o, dar...
când nu aveai mănuşi te-ai atins de ochii ei?
Crawford.
Salut, cadavrele familiei Leeds sunt încă la morgă?
Da.
Cine se pricepe foarte bine la luat amprente?
Cei din Atlanta, dar au verificat deja cadavrele pentru amprente.
Nu corpurile. Spune-le să le verifice ochii.
Ochii doamnei Leeds, chiar şi corneea.
Cred că şi-a dat mănuşile jos, Jack. Cred că a atins-o.
Doamne, Will...
Doamnelor, domnilor...
aşa arata dinţii suspectului.
Mulajul a fost făcut după urme găsite pe corpul doamnei Leeds.
Acest grad de degradare...
şi spaţiul de sub incisiv...
fac muşcătura lui să fie unică.
Ca un nenorocit de rechin.
Terminaţi.
Mulţumim celor de la Biroul de Investigaţii, pentru că ne-au ajutat prin experienţa lor.
În special detectivul Graham. Nu-i aşa, Jack?
Da, domnule.
Doriţi să adăugaţi ceva, domnule Graham?
Veniţi în faţă, vă rog.
Doamna Leeds şi doamna Jacobi au fost ţintele principale.
Pe ceilalţi i-a omorât doar pentru a-şi îndeplini fantezia.
Ştiu că ar putea fi greu de acceptat, având în vedere ce s-a întâmplat...
Dar nimic nu s-a făcut la întâmplare.
Nu au fost vorba de nebunie, nu şi-a pierdut controlul în nici un moment.
Atacurile lui au fost bine organizate şi femeile alese cu grijă.
Nu ştim cum sau de ce le alege.
Locuiau în state diferite şi nu se întâlniseră niciodată.
Dar exista o legătură.
Exista un factor comun şi acesta este cheia.
Găsiţi care e acesta şi vom salva vieţi.
Pentru că acesta va continua să omoare...
până când devenim mai deştepţi sau mai norocoşi.
Nu se va opri.
De ce nu?
Pentru că îl face să fie Dumnezeu.
Tu ai renunţa la asta?
Aţi întrebat despre câine.
Noaptea trecută ne-a sunat un veterinar.
Leeds şi băiatul cel mare aduseseră câinele la el după-amiaza...
înainte să fie ucişi.
Avea o rană pe abdomen.
Veterinarul a trebuit să îl adoarmă.
Câinele purta o zgardă cu adresa familiei Leeds pe ea?
Nu.
Familia Jacobi din Birmingham avea un câine?
Nu aveau câine.
Au găsit o cutie cu excremente de pisica în pivniţă.
Dar nu şi pisica.
Dacă pisica a fost atacat, poate ca familia Jacobi a îngropat-o.
Spune-le poliţiştilor din Birmingham să verifice curtea din spate.
Şi spune-le să folosească o sondă pentru a grăbi lucrurile.
E pentru dumneavoastră.
Crawford.
Carl, eşti lumina vieţii mele.
Ar valora ceva la proces?
În regulă. Bine lucrat!
Au găsit o amprentă pe ochiul stâng al doamnei Leeds.
O parte din degetul mare.
Nu am ce altceva să vă spun. Mulţumesc mult.
Will Graham...
Vă aduceţi aminte de mine?
Freddy Lounds.
Am scris despre cazul Lecter în jurnalul "Tattler"
Da, îmi amintesc.
Acum că sunteţi la curent. Ce s-a mai întâmplat?
Credeţi că "Zâna Măseluţă" va avea o poveste mai de succes decât cea a lui Lecter?
A bătut deja recordul lui Lecter.
Ai scris numai minciuni şi "Tattler" e o porcărie de jurnal.
Nu vă apropiaţi de mine.
Şterge-o, Lounds.
Ce ziceţi să-mi daţi ceva în exclusivitate?
Îmi pare rău pentru asta.
Tipul ăla s-a furişat la spital şi mi-a făcut poze, îţi aminteşti?
Cu toate perfuziile pe mine.
Uita de boul ăla.
Când vom prinde "Zâna Măseluţă" îl vom termina cu amprentă şi mulajul danturii.
Asta datorită ţie.
Probele au fost tot timpul acolo, Jack.
Oricine le putea observa.
Dar nimeni nu a făcut-o.
Tot ce vreau să spun este că ai făcut o treabă bună.
Nu, o treabă bună ar fi fost să duc investigaţia până la capăt şi să îl prind pe tip.
Şi nu pot face asta. Am făcut ce mi-ai cerut.
Mă duc acasă.
Nici n-am idee cine ar putea fi acest om.
Ce le-am spus poliţiştilor au fost doar câteva idei generale.
Nu are fată pentru mine.
Aşa ai spus şi despre Garett Hobbs, îţi aminteşti?
Şi până la urma ţi-ai dat seama.
Nu. Nu am reuşit.
Nu ai reuşit?
Nu, mă blocasem la Hobbs.
Da?
M-a ajutat cineva.
Lecter.
Jack, nu te juca cu mine.
Nu fă asta.
Dacă te gândeşti la ceva, spune-o.
Tot ce spun e că poate ar trebui să arunci o privire la această sursă..
Despre asta e vorba? M-ai adus până aici ca să mă întrebi asta?
Nu te supăra pe mine. Îmi fac numai datoria.
Dacă ştii vreo scurtătură, anunţă-mă.
Dacă crezi că există vreo şansă să vorbească cu mine...
mă duc acolo personal.
Dacă îmi spui că nu poţi să te descurci, te înţeleg.
Ca subiect de studiu, Lecter s-a dovedit a fi dezamăgitor.
Este de nepătruns la testele psihologice.
Rorschach, percepţie tematica...
Le transformă în origami.
După cum vedeţi.
Deci vă imaginaţi efectul vizitei dumneavoastră asupra personalului meu....
domnule Graham.
Dacă vreţi să ne împărtăşiţi nişte...
Doctore Chilton, îmi pare rău, dar am avion spre Atlanta la ora 16:17.
Sigur.
Spuneţi-mi...
Când aţi văzut crimele lui Lecter... felul lui de a omorî...
aţi putut să îi reconstruiţi fanteziile?
Dacă da, aţi ajuns la nişte concluzii?
Nu.
O să fiu sincer, domnule Graham...
prima analiză definitivă a lui Lecter...
ar fi un adevărat vis pentru orice editor.
Sigur, întregul merit este al dumneavoastră.
Trebuie să aveţi vreun sfat pentru cum aţi reuşit să-l prindeţi.
Care a fost şmecheria?
L-am lăsat să mă omoare.
Este acelaşi after-shave pe care l-ai folosit şi la proces.
Îl primesc mereu de Crăciun.
Crăciun?
Da.
Ai primit felicitarea mea?
Am primit-o, mulţumesc.
Drăguţ din partea Biroului că ţi-au trimis-o.
N-au vrut să-mi dea adresa ta.
Doctorul Bloom mi-a trimis articolul dumneavoastră...
despre dependenţa chirurgicală, din publicaţia "Psihiatria medico-legală".
Şi?
A fost foarte interesant, chiar şi pentru un profan.
Spui că eşti un profan.
Dat tu ai fost cel care m-ai prins.
Nu-i aşa, Will?
Ştii cum ai reuşit?
Am fost norocos.
Nu crezi asta ce spui.
Totul e scris în dosar, ce m-ai contează acum?
Nu pentru mine contează, Will.
Am nevoie de sfatul dumneavoastră, doctore Lecter.
Birmingham şi Atlanta.
Vrei să ştii cum îi alege...
nu-i aşa?
Am crezut că poate ai nişte idei...
Vreau să mi le spui.
De ce aş face-o?
Pentru lucruri pe care nu le ai...
Materiale de cercetare, poate chiar şi acces la un calculator...
Am vorbit cu şeful de aici.
Ah, da, doctorul Chilton.
Înspăimântător, nu-i aşa?
Umbla prin capul tău ca un adolescent trăgând de un corset.
Dacă îţi aduci aminte, Will...
Ultima noastră colaborare s-a terminat cam urât.
Veţi putea vedea dosarul cazului acesta.
Şi, ar mai fi un motiv.
Sunt numai urechi.
M-am gândit că v-ar plăcea provocarea.
Să descoperiţi că sunteţi mai deştept decât persoana pe care o caut.
Deci, implicit, crezi că eşti mai deştept decât mine...
din moment ce tu ai fost cel care m-a prins.
Nu, ştiu că nu sunt mai deştept decât dumneavoastră.
Atunci cum m-ai prins?
Aţi avut anumite dezavantaje.
Ce dezavantaje?
Sunteţi nebun.
Eşti foarte bronzat, Will, iar mâinile tale sunt atât de aspre...
Nu mai sunt ca cele ale unui poliţist.
Şi acea loţiune este un lucru care ar fi ales doar de un copil.
Are o bărcuţă pe etichetă, nu-i aşa?
Şi ce mai fac tânărul Josh şi încântătoarea Molly?
Sunt mereu prezenţi în gândurile mele, ştii?
Nu mă vei convinge făcând apel la orgoliul intelectului meu.
Nu vreau să te conving deloc. Fie accepţi, fie nu.
Acela este dosarul?
Da.
Lasă-mă să le păstrez şi mă mai gândesc.
Nu.
Visezi mult, Will?
La revedere, Doctore Lecter.
Încă nu m-ai ameninţat că-mi iei cărţile.
Dă-mi dosarul, atunci.
Şi îţi voi spune ce părere am.
Am nevoie de o oră şi intimitate.
Ca pe vremuri, nu-i aşa, Will?
E un băiat foarte timid, Will. Mi-ar plăcea să-l întâlnesc.
Te-ai gândit la posibilitatea că e desfigurat...
sau crede că e desfigurat?
Da, oglinzile.
Da, ai observat că sparge toate oglinzile din casă...
nu doar cât să ia bucăţile de care are nevoie.
Desigur, acele cioburi puse în ochii lor...
pentru a se vedea acolo.
Interesant.
Nu e interesant. Şi tu te-ai gândit la asta.
Am luat în considerare asta.
Dar femeile?
Moarte? Nişte păpuşi.
Trebuie să le vezi în viaţă.
Felul în care au fost văzute de el.
E imposibil.
Aproape, dar nu chiar.
Cum arătau curţile?
Curţi mari, îngrădite...
înconjurate de gard viu, de ce?
Pentru ca, dacă acest pelerin...
simte că are o relaţie specială cu luna...
ar putea vrea să se ducă afară şi să o privească.
Ai văzut vreodată sânge în lumina lunii, Will?
Pare a fi negru.
Dacă cineva ar fi gol...
ar fi de preferat să aibă parte de intimitate pentru aşa ceva.
Crezi că, curţile ar putea fi un factor pentru felul în care îşi alege victimele?
O, da.
Şi, desigur, vor mai fi şi altele.
Victime.
Să înţeleg că vei vrea să afli mai multe astfel de idei ale mele.
S-ar putea să nu am timp.
Eu am.
Am destul.
Am nevoie de părerea dumneavoastră acum.
Atunci, iată una...
Puţi a frică şi a loţiune ieftină.
Puţi a frică, Will, dar nu eşti un laş.
Ţi-e frică de mine, dar totuşi ai venit aici.
Ţi-e frică de băiatul timid...
şi totuşi îl cauţi.
Nu înţelegi, Will?
M-ai prins pentru că semănăm foarte mult.
Şi fără imaginaţia noastră, am fi ca ceilalţi sărmani...
tâmpiţi.
Frica este preţul instrumentului nostru.
Dar te pot ajuta să o suporţi.
Ai fata lui?
Da.
- Bine, ai prins-o. - Da.
Bine. Am terminat.
Eşti sigur că eşti bine?
Da, da. Sunt bine.
Ce crezi că a vrut să spună prin "să le vezi în viaţă"?
Nu ştiu. Nu ştiu, poate nimic.
E greu să faci diferenţa între tâmpeniile lui.
Dar voi mai trece o dată pe la casa familiei Leeds.
"Cine e acolo? Pe ei, Ducesă."
"Du-te şi prinde-i, Ducesă. Du-te, fetiţo."
"- Şi, acţiune!" "- Charles, ce faci?"
"Salut, gaşcă."
"Eşti nebun."
"Ce mai faceţi?"
"- Bună tati." "- Asta e fetiţa mea."
"- Bună tati." "- A doua mea micuţă."
"- Billy." "- Bună, tata."
"- Şi, iubito."
"Nu sunt pregătită să mă filmezi de aproape."
"Ei bine, ce crezi?"
"Vino aproape. Mai aproape."
"Încă un pic."
"Cred că ar trebui să culcam copiii un pic mai devreme în seara asta."
"Nu crezi?"
"Ce faci? Opreşte-te."
"Opreşte-te sau te spun mamei."
"Ei bine, îmi voi primi sărutul."
"Vreau un sărut lung şi romantic."
Casa familiei Jacobi, Birmingham, Alabama.
Nimeni nu mai intră aici.
Garantez asta.
De ce nu a intrat pe acolo?
E mai ascuns.
La naiba, uşa aia e şi stricată.
Înseamnă că se grăbea prea tare.
Nu, tipul ăsta nu se grăbeşte.
Ai privit cum copiii îngroapă pisica...
apoi ai aşteptat să se însereze.
Eşti mândru. A trebuit să marchezi semnul pentru care lucrezi.
Dolarhyde.
"Bunico. Bunico, îmi pare rău."
"Francis, n-am mai văzut un copil aşa murdar şi dezgustător ca tine."
"Uită-te la tine. Eşti ud leoarcă. Ieşi din patul meu."
"- Nu." "-Întoarce-te în camera ta."
"- Bunico, mă răneşti." "- Taci, bestie mica şi împuţită."
"Trebuia să te duc la orfelinat, chiar dacă eşti nepotul meu."
"Treci în baie."
"Da-ţi jos pijamaua şi şterge-te."
"Grăbeşte-te."
"Acum, adu-mi foarfeca din cutia de medicamente."
"Ia chestia aia dezgustătoare în mâna şi freac-o."
"Acum. Uită-te... vrei să ţi-o tai?"
"Vrei?"
"Îţi dau cuvântul, Francis. Dacă îţi mai murdăreşti patul vreodată..."
"Ţi-o tai. Ai înţeles?"
"Voi fi cuminte."
Bună dimineaţa, Will.
Drăguţ din partea ta să mă vizitezi din nou.
A gravat asta pe un copac, în apropierea casei Jacobi.
Cu un cuţit de măcelărie.
Acelaşi pe care l-a folosit pentru copiii lui Charles Leeds.
Da.
Haide să ne plimbam.
Avea şi o a doua unealtă.
Un tăietor de zăvoare.
L-a folosit pentru a-şi clarifica priveliştea.
Dar?
Dar nu cred că pentru asta îl adusese.
Prea greu, prea neobişnuit.
Şi a trebuit să îl care un drum lung.
Şi ce se înţelege prin acel simbol?
Studiile Asiatice de la Lagley l-au identificat ca fiind un caracter chinezesc.
Apare pe o piesă de Mah-Jong.
Marchează Dragonul Roşu.
Dragonul Roşu, corect.
Băiatul ăsta începe să mă intereseze.
Doctore, nu ştim ce alt înţeles mai important ar putea avea simbolul.
Îţi place mica cuşca mea de exerciţii, Will?
Aşa-zisul meu avocat îl tot bate la cap pe Dr. Chilton să-mi ofere mai multă comoditate.
Nu ştiu care este mai prost.
Poate dacă ai ne-ai da nişte idei...
"Un măcăleandru într-o cuşcă..."
"Pune tot raiul pe foc."
Ai fost vreodată un măcăleandru, Will?
Sigur că ai fost.
Mă lasă să vin aici...
o dată pe săptămâna.
Treci la subiect.
Cred că a vrut să folosească tăietorul de zăvoare pentru a intra în casă...
dar nu a făcut asta.
În schimb, a forţat uşile din spate.
Zgomotul l-a trezit pe Jacobi şi atunci a fost nevoit să-l împuşte pe scări...
asta nu făcea parte din plan.
A fost un lucru neglijent şi nu e stilul lui.
Să nu-l judecam prea aspru, Will.
A fost prima lui crima.
N-ai avut niciodată un atac de panică?
Da, asta este frica despre care vorbim.
Ai nevoie de experienţă pentru a o stăpâni.
Ţi-ai dat seama cine sunt când am comis acele, cum le numeşti tu, "crime mele".
Da.
Deci ai fost rănit, nu datorită unei greşeli în percepţie sau instincte...
Ci pentru că nu ai acţionat, decât când era prea târziu.
Ai putea spune asta.
- Dar, eşti mai înţelept acum. - Da.
Imaginează-ţi ce ai face, Will...
dacă ai putea întoarce timpul.
Te-aş împuşca în cap, înainte să înfigi cuţitul acela.
Foarte bine, Will.
Ştii, cred că facem progrese.
Îşi perfecţionează metodele. Evoluează.
În dosar sunt menţionate...
casetele video ale familie Leeds. Aş vrea să le văd.
- Nu. - De ce nu?
Ar fi obscen.
Nu vrei să uşurezi lucrurile, nu-i aşa?
În orice caz, sunt aici ca să mulţumesc.
Te voi suna dacă îmi mai vine vreo idee.
N-ai vrea să-mi laşi numărul de telefon de acasă?
- Aşa e sfârşitul sesiunii noastre, doctore. - Pentru moment.
A fost prima dată pentru el. Deja în Atlanta, s-a descurcat mult mai bine.
Fi sigur, dragul meu Will.
Acesta îţi va da mult de lucru.
Transmite-le dragostea mea lui Molly şi Josh. Pa.
Duceţi-vă în fundul celulei, doctore Lecter. Fata la perete.
Dacă vă întoarceţi înainte să auziţi lacătul...
veţi primi o săgeată. Aţi înţeles?
Da, sigur.
Aveţi 10 minute să discutaţi cu avocatul dumneavoastră.
- Începând de acum. - Mulţumesc mult, Barney.
Alo, doctore Lecter, am documentele pe care le-aţi cerut.
Robes, Robespierre, Robin. Robin Calfour, Robin Fainting...
Ta-da. "Măcăleandru în cuşcă." 406. 9.
Ah, "Un măcăleandru într-o cuşcă..."
"Pune tot raiul pe foc."
Da, asta este.
- William Blake, "Prevestirea Inocenţei". - Îl aveţi?
Da, ar trebui. Avem şi câteva cărţi cu picturile lui Blake.
- Vreţi să le vedeţi? - Da, mulţumesc.
Universitatea din Chicago, departamentul "Psihologie".
Biroul doctorului Bloom.
Bună ziua, sunt Bob Greer de la editura "Blaine & Edwards".
Doctorul Bloom m-a rugat să trimit o copie după "Psihiatrul şi Legea" lui Will Graham...
şi asistenta lui trebuia să-mi dea adresa şi numărul de telefon...
dar nu mi le-a dat până la urmă.
Eu sunt doar o suplinitoare. Linda va veni luni.
Eu trebuie să prind FedEx în cinci minute.
Şi n-aş vrea să-l deranjez pe doctorul Bloom acasă.
Pentru că el i-a spus Lindei să mi-l trimită şi nu vreau ca fata să intre în bucluc.
Încearcă în agenda ei...
Voi dansa la nunta ta, dacă îmi dai ce-ţi cer.
Nu ştiu. N-ar trebui să fac asta.
Fii drăguţă şi dă-mi informaţia asta...
iar eu nu îţi voi mai răpi timpul.
Graham, Will.
Bine, o secundă.
- Graham... nu da adresa casei lui. - Dar ce scrie, dragă?
F.B.I, Bulevardul Pennsylvania 935, la nord-vest de Washington D.C.
- Da... - Să vedem...
Iată... C.P 3680, Marathon, Florida.
- Marathon... - Da.
E în regulă. Eşti un înger.
Eu sunt Francis Dolarhyde.
Am venit după fotografiile cu infraroşu.
Bine. Lipeşte-te de uşă şi înaintează trei paşi...
până când simţi ţigla sub picioare şi se afla un taburet în stânga...
Acelaşi Domn D. care este şeful serviciilor tehnice. Am dreptate?
Sunt Reba McClane.
Un moment... să aprind lumina.
Bine... iată.
Deci, de ce ai nevoie de fotografii infraroşu?
Pentru grădina zoologică.
Vor să fotografieze nişte animale nocturne.
Super. Îmi plac animalele.
Totuşi, trebuie să te avertizez, materialul este destul de sensibil.
Poate fi greu de lucrat cu el.
Dar, cred că nu trebuie să-ţi spun ţie asta.
Bună, Reba. Domnule D.
Sper că nu deranjez nimic, nu?
Nu, Ralph.
Ascultă, Reba a început să picure. Ce zici să te conduc până acasă?
Ai o motocicletă, Ralph. Cum o să mă protejeze asta de ploaie?
M-am gândit că poate ne oprim undeva să bem un pahar.
- Mă duce altcineva. - E în ordine.
Nici o problemă.
Dacă urăsc ceva mai mult decât mila, este mila prefăcută.
În special de la cineva ca Ralp Mandy.
Îmi pare rău.
Eu nu simt mila.
Te duc eu.
Mulţumesc, dar iau autobuzul tot timpul.
Many e un prost.
Te duc eu.
Pentru plăcerea mea.
Vrei să intri? O să pregătesc ceva de băut.
Poate altă dată.
Voi intra.
Pentru când e proiectul cu grădină zoologică?
Poate săptămâna viitoare.
Trebuie să mă sune.
Îmi plac grădinile zoologice.
De fapt, una din cele mai recente amintiri ale mele este cea a unui tigru.
Aveam cam cinci ani.
Mi-am pierdut vederea la şapte ani, difterie.
Îmi dai cuţitul acela?
În orice caz, am încercat să-mi aduc aminte mereu de felul în care arata acel tigru.
Deşi, să fiu sinceră, imaginea de acum din capul meu...
nu mai seamănă cu cea a unui tigru.
Seamănă mai mult cu un măgar sau o capră.
Câteodată, nici nu mai sunt sigură că l-am văzut.
Poate că a fost doar un vis.
- Eşti bine? - Mm-hmm...
Nu prea vorbeşti mult, nu-i aşa?
Nu, cred că nu.
Să discutăm un lucru, care să nu ne mai stea în cale, bine?
Pot auzi că ai suferit o intervenţie la nivelul gurii.
Dar acum eşti bine, pentru că vorbeşti foarte bine.
Dacă nu vrei să vorbeşti despre asta...
e în regulă.
Dar, sper că o vei face, pentru ca...
ştiu cum e că oamenii să te considere diferit.
Asta-i bine.
Pot să îţi ating faţa?
Vreau să ştiu dacă zâmbeşti sau mă priveşti intens.
Vreau să ştiu dacă ar trebui să tac sau nu.
Crede-mă pe cuvânt că zâmbesc.
Trebuie să plec.
Dacă te-am jignit, să ştii că nu am vrut.
Nu.
Da, am fost în casa lor...
dar tot nu pot să-mi fac o imagine despre familia Jacobi.
M-ar ajuta dacă aş vedea câteva lucruri personale.
Jurnale, scrisori... aveţi lucruri de genul ăsta, domnule Metcalf?
Sigur. Am două, trei lucruri de-ale lui Niles Jacobi.
Adică băiatul domnului Jacobi cu prima lui soţie?
Da, aşa e.
Ca executiv, eu ţin toate lucrurile astea aici în birou...
împreună cu alte câteva valori, până sunt verificate.
Dar poliţia din Birmingham deja s-a ocupat de asta.
Puteţi împacheta lucrurile şi să mi le trimiteţi?
Îmi pare rău că cer asta. Ştiu că e greu de realizat.
Ei bine, judecătorul e un vechi partener de golf al meu.
Fiule, spune-mi că o să-l prindeţi pe ticălos.
Facem tot ce putem.
- Will! - Mulţumesc, domnule Metcalf.
Un bilet ascuns în celula lui Lecter.
Pare a fi o scrisoare de la un fan. Poate fi de la de "Zâna Măseluţă".
Vrea aprobarea lui Lecter.
Insista asupra ta. Pune întrebări.
Am chemat deja un elicopter.
Lecter ştie că am găsit biletul?
Nu încă. A fost găsit în timp ce se făcea curăţenie.
Nu i se verifică scrisorile?
Nu pot. Au nevoie de un mandat.
- Unde e Lecter acum? - E încă în cuşcă.
Poate să îşi vadă celula de acolo?
Nu, dar e acolo de aproape o jumătate de oră...
în curând o să se întrebe ce nu este în ordine.
Trebuie să câştigăm timp, Jack.
Doctore Chillton, sună-l pe supraveghetorul clădirii, sau pe inginer, sau cine e la conducere...
spune-le să tragă talazurile de la cuşca lui Lecter.
Spune-i supraveghetorului să treacă pe lângă celula lui Lecter...
şi să aibă la el unelte. Să fie nervos. Şi prea ocupat să răspundă la întrebări.
Bine?
Şi nu uita. Nu atinge biletul, bine?
Graham vine imediat.
Ascultaţi! Am găsit un bilet...
probabil de la "Zâna Măseluţă".
Prioritatea nr. 1: Trebuie să fie înapoi în celula lui Lecter într-o oră.
Fără urmă. Vom avea nevoie de cei de la "par şi fibre", "amprente" şi "arhiva".
Mă voi duce acolo personal. Haideţi!
"Dragă, Doctore Lecter..."
"am vrut să vă spun că sunt încântat că vă interesaţi de mine..."
"Şi, când am auzit de vastă dumneavoastră corespondenţa... m-am gândit..."
"Să îndrăznesc? Sigur că da..."
"Nu cred că le-aţi spune cine sunt."
"Oricum, corpul meu de acum e neînsemnat."
"Important este ceea ce... devin."
"Ştiu că doar dumneavoastră puteţi înţelege această transformare."
"Am câteva lucruri pe care aş vrea să vi le arăt."
"Dacă ne permit circumstanţele, sper să putem coresponda."
"Vă admir de câţiva ani..."
"şi am o întreagă colecţie a articolelor despre dumneavoastră."
"De fapt, cred că sunt nişte afirmaţii nedrepte."
"La fel de nedrepte ca ale mele."
"Le place să introducă porecle umilitoare, nu-i aşa?"
"Zâna Măseluţă".
"Ce ar putea fi mai nepotrivit..."
"Mi-ar fi ruşine să citiţi aşa ceva."
"Dacă n-aş ştii că şi dumneavoastră aţi suferit aceeaşi denaturare din partea presei."
M-am săturat de clădirea asta idioată.
În fiecare zi se strică ceva. Ar trebui să o dărâme cu totul.
Cât timp mai avem?
Maxim 10 minute.
Instrucţiunile pentru răspuns erau probabil în partea ruptă de Lecter.
Nu înţeleg. De ce nu aruncăm biletul?
Era plin de complimente. Nu ne puteam desparţi de el.
Să potrivim un pic.
Eşti atât de şmecher.
Dar şi eu sunt.
Astfel de pastă şi cerneala colorata sunt transparente la infraroşii.
Ar putea fi litera "T" aici şi aici... la sfârşit este un "P" sau poate un "R".
Poate aici îi spune lui Lecter cum să-i răspundă.
Exista o singură cale de a continua o conversaţie fără a ştii cine e la celălalt capăt.
Prin presa.
Staţi un pic. Ştim că ucigaşul citeşte jurnalul "Tattler". Scrie în bilet, nu?
"Zâna Măseluţă". Ei au inventat asta.
Sunt trei litere "T" şi un "R" în cuvântul "Tattler".
Şi cum comunici prin intermediul unui ziar? Subiecte noi?
Anunţuri.
Dacă ucigaşul vrea ca Lecter să-i răspundă prin rubrica de anunţuri?
Asta e.
Trebuie să verificăm acele pagini, înainte ca "Tattler" să le publice.
Mă ocup eu.
"Investigatorul Graham mă interesează."
"Nu e genul tău standard de detectiv, nu-i aşa?"
"E mai atent, mai determinat..."
"Ar fi trebuit să-i spui să nu se amestece."
"Scuză-mă pentru hârtie."
"Am ales-o pentru că se dizolva repede, dacă eşti nevoit să o înghiţi."
"Dacă îmi răspundeţi, data viitoare s-ar putea să vă trimit ceva... ud."
"Până atunci, dragă doctore..."
"Voi rămâne cel mai... nerăbdător fan al dumneavoastră."
Jurnalul "Tattler" a primit un anunţ semnat "666", cu o timbra din Baltimore pe plic.
Urma a fi publicat în după-amiaza asta.
Cei de la Chicago ne trimit acum textul.
"Dragă, pelerinule..."
Asta e.
Asta e. Aşa l-a numit Lecter când am vorbit.
"Ma onorezi."
"Eşti foarte frumos."
Iisuse...
"Ofer 100 de rugăciuni pentru siguranţa ta."
"Găseşti ajutor în Iona 6:22, 8:16, 9:01 şi Luca 1:07..."
- E un cod. - Probabil.
Avem 90 minute să trimitem un mesaj, dacă descifrăm codul.
"Tattler" nu mai poate să reţină tipografia pentru mult timp.
E ceva simplu. Aveau nevoie de acoperire doar pentru cititorii obişnuiţi.
Cred că este codul unei cărţi.
Codul unei cărţi?
Primul număr, 100 de rugăciuni, ar putea fi numărul paginilor.
Celelalte numere ar putea fi rândul şi litera. Dar ce carte?
Nu Biblia?
Nu. "Galatenii" nu are decât şase capitole. La fel şi "Iona", care nu are decât patru.
Nu se referă la Biblie.
Atunci "Zâna Măseluţă" a numit cartea.
A specificat asta în bilet. În partea ruptă de Lecter.
Aşa se pare.
Dacă îl facem pe Lecter să vorbească? Putem să folosim droguri şi...
Nu. Au folosit serul adevărului pe el acum trei ani, pentru a afla...
unde a îngropat studentul de la Princeton. Le-a dat o reţetă de bucate.
Oricum, dacă facem asta, pierdem legătura.
Dacă "Zâna Măseluţă" a ales cartea, înseamnă că ştia că Lecter o are în celulă.
Putem face rost de o listă a cărţilor lui?
Poate de la Chillton.
Nu... aşteptaţi.
Rankin şi Willingham, când au intrat în celulă, au făcut poze...
pentru a pune apoi totul în ordine.
Spune-le să vină la mine cu pozele rafturilor de cărţi.
- Unde? - La bibliotecă.
Will, nu îmi place că lăsăm să publice anunţul lui Lecter fără să ştim ce conţine.
Eu zic să-l lăsăm să fie publicat. Vom lucra la cod.
Cel puţin va încuraja "Zâna Măseluţă" să-l contacteze din nou.
Dacă îl încurajează să facă şi altceva în afară de scris?
Nici mie nu-mi place asta. Dar este singura şansă...
Clădirea "National Tattler", Chicago, Illinois.
Librăria Congresului, Washington, D.C.
O, Doamne...
Alo.
Jack, sunt Lloyd Bowman. Am descifrat codul.
Trebuie să vă spun mesajul imediat.
Bine, Lloyd.
Scrie "Domiciliul Graham, Marathon, Florida. Salvează-te. Omoară-i pe toţi."
Da.
Bowman a descifrat codul.
Despre ce e vorba?
Îţi spun imediat.
Ascultă, totul e bine. Ne ocupăm de asta chiar acum.
Spune-mi acum.
Lecter i-a dat nenorocitului adresa ta.
Will, aşteaptă. Will.
Mama.
- Acum te caută pe tine? - Nu, Lecter doar i-a sugerat asta.
Urăsc asta.
Molly... îmi pare rău.
E un sentiment de tristeţe.
Ştiu. Aici veţi fi în siguranţă.
E casa fratelui lui Crawford.
Nimeni nu ştie că sunteţi aici.
Să nu mai vorbim despre Crawford.
Sub plicul galben, vei vedea ultima scrisoare de respingere pentru publicarea articolelor tale.
A ajuns aici din greşeală, trimisă de unul dintre curieri.
Mă tem că am deschis-o fără să vreau.
Îmi pare rău.
Cred că vom lua şi colacul toaletei doctorului Lecter.
L-au trimis poliţiştii din Atlanta. Avea o legitimaţie de poliţie falsă.
Încerca să ia fotografiile de la autopsia familiei Leeds.
E un delict federal, aşa că...
Atlanta ni l-a adus nouă.
Personal, mi-ar plăcea să îl văd în închisoare pentru ceva timp.
Dar, poate că exista o soluţie mai bună.
Care ar fi?
Cred că ar trebui să îi dăm o poveste.
"Zâna Măseluţă" e urât şi e impotent cu perş. de sex opus.
De asemenea, îşi molestează sexual victimele de sex masculin.
Cât timp sunt în viaţă?
Îmi pare rău, dar nu pot oferi asemenea detalii.
Dar, bănuim că a crescut într-o familie cu probleme.
Nu e de mirare că a ieşit un ratat, nu?
Asta a fost o idee data de Dr. Lecter.
Deci, e adevărat. Lecter va ajuta cu ancheta.
Da, este adevărat.
Doctorul s-a simţit ofensat că o persoană atât de josnică precum "Zâna Măseluţă"...
s-a considerat ca fiind pe aceeaşi treaptă cu el.
Bine, vorbeşte-mi despre locul pe care îl ai aici, Will...
Mica ta ascunzătoare din Washington.
Este un apartament împrumutat, doar până când îl prindem pe ticălos.
Aici ţin copii ale probelor, pentru a lucra, seara târziu.
Fii sigur că poţi citi ce scrie pe clădirea aia.
Bine, am destul.
Ţineţi minte, dacă eu vă ajut pe voi, trebuie să mă ajutaţi şi voi pe mine...
Dacă articolul meu îl determină pe criminal să-l atace pe Graham şi reuşiţi să îl prindeţi...
vreau exclusivitate.
Du-te naibii, Lounds.
După ce se publică articolul, vom vedea ce facem în legătură cu asta.
Da, da. Mi-a făcut plăcere să lucrez cu voi.
Prieteni.
Simt că am nevoie de un duş.
Eşti de acord cu asta?
Mai bine să vină după mine, decât după Moly şi Josh...
Deci... da. Sunt de acord.
Aş vrea să avem o soluţie mai bună, dar mai sunt doar zece zile până la luna plină.
Trebuie să forţăm lucrurile.
Vom lăsa apartamentul ăsta, o să avem trăgători pe acoperişurile caselor vecine.
Vei avea un emiţător cu tine tot timpul. În maşină, sau oriunde te afli.
Vei purta vesta anti-glonţ în toate circumstanţele, fără excepţie.
Tu din nou? Întoarce-te la 4:00 a.m., când deschid, bine?
Hei, ţi-am spus...
Ce?
Ce mi-ai spus?
Idiotul naibii...
E numele tău scris pe semn?
Unde sunt?
Ce caut aici?
Îndrepţi lucrurile, domnule Lounds.
Nu ţi-am văzut fata.
Nu te-aş putea identifica.
Lucrez pentru "National Tattler".
Ei ar plăti o recompensă mare pentru mine.
50.000 dolari, un milion poate...
Ştii cine sunt, domnule Lounds?
Nu şi nu vreau să ştiu. Crede-mă.
După spusele tale, sunt vicios, degenerat, ratat sexual,
Un gunoi josnic care va arde în flăcările iadului.
Acum cred că ştii, nu?
Da.
Înţelegi ceea ce fac, domnule Lounds?
Nu, dar...
aş vrea. Chiar aş vrea să înţeleg.
Şi apoi, să înţeleagă şi toţi cititorii mei.
Nu sunt un om.
Am început ca fiind unul.
Dar fiecare fiinţă pe care o schimb, mă face să fiu mai mult decât un om.
După cum cum vei vedea.
Nu vreau să văd, nu.
Dar trebuie, domnule Lounds.
Eşti un reporter. Eşti aici pentru a face un reportaj.
Deschide ochii şi priveşte-mă.
Nu.
Dacă nu îi deschizi, îţi voi capsa pleoapele de frunte.
Nu, nu vreau...
Deschide ochii!
O, Doamne!
Dumnezeule.
Vrei să ştii ce sunt?
Mai mult decât orice.
Mi-a fost frică să întreb.
Acum vezi?
Da, văd... Doamne.
Doamna Jacobi în formă umană, vezi?
Da.
Doamna Leeds în formă umană, vezi?
Da.
Doamna Jacobi, transformându-se, vezi?
Doamna Leeds, transformându-se, vezi?
Doamna Jacobi, renăscuta, vezi?
Doamna Leeds, renăscuta, vezi?
Te rog, nu!
Nu?
Nu ce?
Nu eu.
De ce ai scris minciuni, domnule Lounds?
Graham mi-a spus să mint.
Graham. Nu am fost eu.
Acum vei spune adevărul?
- Da. - Despre mine...
Munca mea.
O, da.
Da.
Transformarea mea?
Da, da.
Eu sunt Dragonul şi tu mă faci nebun.
Eşti informat despre o mare transformare.
Şi nu îţi dai seama de nimic.
Eşti doar o furnică.
Este în natura ta să faci un lucru cum trebuie.
Ai dreptate să tremuri în faţa mea.
Dar nu este frica ceea ce îmi datorezi, domnule Lounds.
Îmi eşti dator cu totul.
Citeşte aşa!
Asta a fost tot, domnule Lounds.
Te-ai descurcat foarte bine.
Acum îmi dai drumul?
Curând.
Mai exista o modalitate să te ajut să înţelegi mai bine.
Vreau să înţeleg.
Vreau. Şi voi fi corect de acum înainte.
Ştii asta.
E cineva?
Am avut un mare privilegiu.
Am văzut, cu mirare şi înspăimântare, puterea Dragonului Roşu.
M-a ajutat să-i înţeleg splendoarea şi acum vreau să îl servesc.
Ştie că m-ai făcut să mint...
Will Graham. Pentru că am fost obligat să mint, va fi mai milos cu mine...
decât cu tine.
E cineva?
Putem să lăsăm asta să ne blocheze, sau putem trage învăţături.
Poate o putem folosi chiar să îl prindem pe ticălos.
Ar trebui să aibă o dubă sau o camionetă pentru a-l căra pe Louns...
în scaunul acela cu rotile.
Haideţi... altcineva.
Probabil că avea deja scaunul cu rotile.
Sau ştia de unde să facă rost repede de unul.
Este foarte vechi. Nu e ceva care se ţine de obicei în casă.
S-a gândit cineva că a făcut asta în foarte mare grabă?
"Tattler" a publicat articolul luni seara.
Marţi dimineaţa se afla în Chicago, atacându-l pe Lounds.
Ori locuieşte în zona oraşului Chicago, ori poate ajunge acolo în...
să zicem, 6 ore.
Află unde în această zonă, "Tattler" a putut fi cumpărat mai devreme, luni seara.
Începeţi cu aeroporturile şi standurile deschise non-stop.
Poate vreun vânzător îşi aminteşte de un client ciudat.
Lloyd, această casetă. Intensifica sunetul. Poate găsim vreun zgomot pe fundal.
Beverly, Jimmy, acel scaun cu rotile. Vreau fabricantul, data, toate sursele posibile.
Graham şi cu mine vom conduce cazul din Chicago.
Să ne grăbim!
Uite, nu vom găsi răspunsuri în Chicago, Jack.
Lounds a fost doar un bonus.
A fost doar o ocazie de a se da în spectacol. Nici măcar nu se potriveşte profilului.
Familiile Leeds şi Jacobi sunt cele de care are nevoie.
Cred că ar trebi să mă întorc la Baltimore.
După ce a încercat să facă?
Cred că Lecter ştie ceva din bucăţica care lipsea din bilet.
Poate nu chiar un nume, dar ceva care ar putea restrânge câmpul de cercetare.
Chiar dacă ar fi aşa, nu ţi-ar spune.
Nu şi dacă îi ofer ceva.
Felicitări, Will!
Cu câtă măiestrie te-ai descotorosit de enervantul domn Lounds.
Celula ta pare mai mare fără cărţi în ea.
Serios? Nu am observat.
Vei observa.
Am alte resurse.
Spune-mi, Will...
Ţi-a făcut plăcere?
Prima ta crima...
Sigur că da.
Şi de ce nu te-ai simţi bine? Dumnezeu o face.
Săptămâna trecută, în Texas, a dărâmat acoperişul bisericii peste capetele a 34 de credincioşi...
chiar când aceştia Îl venerau...
nu s-ar împiedică de un jurnalist...
Du-mă la el, doctore.
Tu şi o întreagă echipă S.W.A.T?
O, Will... care mai e distracţia?
Şi el va trebui să rişte.
Acoperişul poate cădea pe oricine.
Dar, să înţeleg că nu şi pe Molly şi Josh...
Cel puţin nu încă.
Întâi omoară animalul de casă, apoi familia.
Freddy a fost animalul vostru.
Acum sunt în siguranţă.
Nimeni nu va fi în siguranţă în preajma ta, Will.
Ai făcut o treabă bună cu biletul.
Şi pana de curent a fost, în mod special, o mişcare bună.
Ce altceva mai era în bilet, doctore?
Du-mă fata în faţă cu el.
Asta vrei, nu?
Să-l ajuţi să reuşească acolo unde tu ai dat greş.
De două ori. Dă-i şansa să mă omoare.
Continuă...
sedu-mă cu provocările tale...
Şi acces la calculator, arhiva A.M.A, site-urile medicale.
O oră pe săptămână, sub supraveghere...
Dar este o ofertă unică.
Şi expiră în momentul în care plec de aici.
Un pic cam pretenţios, nu crezi?
Refuza, atunci. Să vedem ce poţi să obţii de la Chilton.
Acestea sunt ameninţări, William?
Aştept, doctore. Sau poate nu mai ai nimic de vândut.
O mică mostra, atunci. De ce nu?
Ai văzut operele lui Blake, nu?
Nu. Te-ai uitat, dar nu ai văzut.
Transformarea este cheia. Omul-Dragon.
Urâţenia lui, transformată prin putere.
Caută un fost militar, cu antrenament în lupte.
Uită-te după tatuaje extinse.
Şi operaţii chirurgicale, în special în zona fetei.
Ştii că am încercat toate astea deja.
Dă-mi ceea ce am nevoie.
Cum alege femeile?
Deja ţi-am sugerat cum. Răspunsul era chiar în faţa ta.
Te-ai uitat, dar n-ai văzut.
Prostii. Fără ghicitori.
Spune-mi!
Nu. E rândul tău.
Ţi-am cerut mai devreme un mic serviciu şi mi-ai răspuns nepoliticos.
Înainte să îţi spun şi altceva, vei face unele lucruri pentru mine.
Ce fel de lucruri?
Nimic prea mult.
Să spunem...
O cină şi un spectacol.
Eşti gata să-mi spui ce fel de ieşire e aşa?
Nu.
Eşti plin de surprize, nu-i aşa, D?
Da.
Este la doi metri distanţă.
Îi poţi simţi prezenţa?
Da.
E un pic cam zgomotos, dar este sedat.
Te asigur.
Doctorul Hazler îi va repara dintele stricat.
Mă bucur că aţi putut veni, domnişoara McClane.
Şi mulţumesc pentru filmul infraroşu.
Încă doi paşi.
Îţi voi pune mâna stângă pe marginea mesei.
Este chiar în faţa ta.
Nu te grăbi.
D?
Sunt aici.
Continuă.
Iată...
Încearcă asta.
La noua paşi distanţă de uşa se afla un orologiu.
Mai sunt trei ceasuri în această cameră.
Îmi pare rău. Obişnuinţa.
Acel tigru frumos...
această casă, această muzică...
Cred că nimeni nu te cunoaşte cu adevărat, D.
Totuşi toată lumea se întreabă ce-i cu tine.
În special, femeile.
Ce vor să ştie?
Te consideră foarte enigmatic...
şi interesant.
Ţi-au spus cum arăt?
Au spus că ai un corp de admirat.
Că ai un complex în legătură cu fata ta...
dar nu ar trebui.
Şi m-au întrebat dacă eşti...
atât de puternic pe cât pari.
Şi?
Am răspuns că nu ştiu.
Unde eşti, D?
Aici erai.
Vrei să ştii ce cred eu despre asta?
Îmi poţi arăta unde e baia?
Trebuie să lucrez la ceva.
Sigur. Dacă te reţin de la lucru, voi pleca.
Nu, vreau să rămâi aici.
E doar o casetă la care trebuie să mă uit.
Nu va dura mult.
- Ai nevoie şi de sonor? - Nu.
- Pot să las muzica? - Da.
Despre ce e vorba?
Nişte oameni pe care îi voi întâlni.
Atunci... Ce este? Este...
un film promoţional, un fel de tema pentru servici?
Tema?
Da.
E o idee bună.
Este foarte important să fii pregătit.
O, Doamne...
Nu.
Nu, nu ţi-o voi da.
Nu.
Te rog, încă puţin timp.
Nu, mă răneşti.
Nu, ea e drăguţă.
E în regulă.
M-am simţit minunat seara trecută, D.
Dar în dimineaţa aceasta păreai să fii o cu totul altă persoană.
S-a întâmplat ceva?
Trebuie să plec, acum.
Trebuie să plec departe.
Unde?
Într-o călătorie.
Când te voi revedea?
Reba, trebuie să te dai jos.
Dă-te jos! Acum!
"Domnule Graham, iată obiectele personale ale familiei Jacobi, despre care am discutat."
"Sper că vă vor ajuta."
"Baftă la vânat. Byron Metcalf."
Will, de câte ori o să ne mai uităm la asta?
A spus să-i vedem cum trăiesc.
"Chiar în faţa ta".
E ceva cu casetele astea de familie. Lecter spune mereu...
"Te-ai uitat, dar nu ai văzut."
Lecter spune multe lucruri.
Este trist.
Dar ştiam deja asta.
Will, nu îl putem lăsa pe Lecter să ne facă să pierdem tim...
Nu, nu. Din nou.
Dizertaţia dumneavoastră probabil că a luat sfârşit, domnule Cray.
Aproape.
E plăcut să asimilezi fata cu numele, după întreaga noastră corespondenţa.
Dar, ştiţi...
Nu arătaţi deloc cum mi-aş fi închipuit.
Cum credeaţi că arăt?
Diferit.
"Delicieux."
Aici.
Uite pentru ce avea nevoie de tăietor.
Pentru a tăia lacătul acela şi a intra în subsol.
Dar aceea este o altă uşă.
Nu înţeleg.
Cea pe care am văzut-o era o uşă metalică.
Familia Jacobi şi-a pus o altă uşă.
La începutul lunii ianuarie, cred.
E pe-aici, pe undeva.
Crezi că a văzut casă când avea încă usa veche?
Şi-a adus tăietorul, nu-i aşa?
Era sigur că va avea nevoie de el.
De ce ar vedea casa cu două luni înainte şi nu ar verificat-o din nou?
Nu ştiu, dar avea tăietorul la el.
La fel ca la familia Leeds. Doar că acolo avea pregătită o unealtă pentru tăiat geamul.
Probabil că a văzut uşa cu geam de la bucătăria lor când mergea prin cartier.
Nu, nu poţi vedea acea uşă din exterior.
Este mascata de o scară pentru verandă.
Jack, cunoştea interiorul caselor.
Impresionant, nu-i aşa?
Veche de 200 de ani.
Şi totuşi, pare atât de proaspătă.
Atât de reală.
Aproape că pare vie, nu-i aşa?
Janine am primit un fax...
Domnule Metcalf, mai aveţi extractul de pe cărţile de credit ale familiei Jacobi?
Căutăm orice fel de serviciu la domiciliu sau comanda...
Care ar permite unui străin să intre în casă.
Un reparator sau un curier.
Cineva care ar putea să intre?
Da.
Am verificat deja.
Ştiu asta...
Dar acum trebuie să căutăm mai temeinic. Înainte de luna ianuarie.
Fără zgarda.
E urgent.
- Fără zgarda. - Metcalf...
Fără zgarda. Câinele nu avea zgarda, într-un cartier...
plin de câini. Dar el a ştiut care era al lor.
La fel şi cu pisica familiei Jacobi.
Nu avea zgarda, dar el a ştiut.
A ştiut de lacăt şi de uşă cu geam.
Cunoştea locurile şi a ştiut cum să intre în casă...
Tot ce trebuia să ştie este pe aceasta...
Iisuse!
Mai e Metcalf la telefon?
Dă-mi-l... Byron. Byron, sunt Graham.
Ascultă, ai spus că Niles Jacobi a luat nişte suveniruri.
Ai o listă?
Vreau să ştiu dacă unul din lucrurile pe care le-a luat a fost o casetă de familie.
O casetă VHS, conţinând mai multe benzi de acelaşi format.
- Este una.. - Da?
Se numeşte... "Faceţi cunoştinţă cu familia Jacobi"
Sunt cei de la Chromalux.
Tocmai am primit un fax.
Un incident la muzeul Brooklyn.
Un tip a atacat doua angajate şi... fii atent...
A mâncat o pictură de Blake.
El este. Trebuie să fie el.
Dacă pictura însemna atât de mult pentru el, de ce a distrus-o?
Şi de ce nu le-a ucis pe cele două femei de la muzeu?
Amândouă l-au văzut foarte bine.
Poate încearcă să se oprească.
Domnule Crawford, nu aveţi decât o bănuială.
Eu am o asociaţie de 382 de angajaţi.
Nu pot să vă dau acces la fisele lor.
Nu fără un mandat de la tribunal.
Este o problemă de violare a vieţii private.
Compania nu poate expune aşa ceva.
Unul dintre aceşti angajaţi a omorât deja 11 persoane...
Cel puţin; din câte ştim.
Dacă scapă în seara asta, imaginaţi-vă consecinţele în legătură cu compania.
Să îmi chem avocaţii. Sunt sigur că puteţi aranja ceva cu ei.
- Nu avem timp. - Domnule Crawford...
Ascultaţi-mă! Căutam un bărbat alb, 25-30 ani.
Dreptaci, păr şaten...
Vă rog, ascultaţi. Acest bărbat e foarte puternic.
Poate e chiar culturist.
Ar putea fi desfigurat, într-un fel.
Conduce o dubă sau o camionetă.
- Pare a fi domnul D. - O, Doamne!
Cine e domnul D?
Este Francis Dolarhyde, managerul nostru în probleme tehnice.
Ce înseamnă asta? Cu se ocupa mai exact?
Întreţine echipamentul pentru schimburi video.
Are acces la casetele de familie ale oamenilor?
Are acces la orice casetă care trece pe aici.
Mulţumesc pentru cină, Ralph. Şi pentru că mi-ai ascultat problemele.
Hei, nu e nici o problemă.
Reba, ascultă...
Ştiu că nu e locul potrivit pentru a-ţi spune asta...
Continuă.
Dacă Dolarhyde e atât de schimbător precum spui...
poate ar trebui să păstrezi distanţa. În fond, ce ştii despre tip?
Îţi apreciez grijă, Ralph. Îţi promit că mă voi mai gândi la asta.
- Hei! Vacanţă plăcută! - Mulţumesc. Ne vedem săptămâna viitoare.
Noapte bună!
- M-am simţit foarte bine. - Noapte bună!
Ralph, doar pentru că acum sunt vulnerabilă...
Reba, trezeşte-te!
Ai scotocit prin casă...
cât timp dormeam, nu-i aşa?
Noaptea trecută.
Ai descoperit ceva ciudat?
Ai luat acel lucru...
şi l-ai arătat cuiva?
Ai făcut asta?
D? Ce se întâmpla?
Stai liniştită sau ne va auzi.
Cine?
Este sus.
Te vrea, Reba.
Am crezut că a plecat.
Dar acum s-a întors.
D, mă sperii.
Nu am vrut să te dau lui.
Am făcut ceva pentru tine astăzi, ca să nu te poată avea.
Am greşit.
Tu mă faci să fiu slab.
Şi apoi mă răneşti.
Nu.
Nu, nu o poţi avea.
D, nu îl lăsa să mă ia.
Eu sunt pentru tine.
Mă placi. Ştiu asta.
Ia-mă cu tine!
Să te iau cu mine?
Da.
Întinde mâna şi simte asta.
Este o puşcă, Reba.
Un Magnum de calibrul 12.
Ştii ce îţi va face?
Îmi doresc să fi putut avea încredere în tine.
Am vrut să am încredere în tine.
- Păreai atât de bună. - Şi tu la fel, D.
Te rog, nu mă răni.
Pentru mine totul s-a terminat.
Unde eşti, D?
Nu te pot lăsa lui.
Ştii ce îţi va face?
Te va pune în faţa morţii.
Te va răni atât de rău...
Nu pot lăsa să se întâmple asta.
E mai bine să vii cu mine.
Da, scoate-ne de aici.
Te voi împuşca şi apoi mă voi sinucide.
D, nu!
Trebuie să te împuşc.
Nu...
Reba...
Nu pot să o fac.
D...!
13 paşi până la orologiu.
Doi paşi până la uşă, apoi încă nouă.
- Ce e asta? Ce naiba e asta? - Ăsta e locul.
O, Doamne!
Către toate unităţile... Răspundeţi. Casa lui Francis e în flăcări.
F.B.I! Francis Dolarhyde?
Francis Dolarhyde. Unde este?
E înăuntru. Şi e mort, e mort, e mort.
De unde ştiţi?
S-a împuşca în cap. Am pipăit rana.
El a dat foc casei.
Eşti bine?
Bine. Asta e tot ce aveam nevoie să ştiu.
Dar dacă e în regulă, aş vrea să mă întorc înainte să părăsesc oraşul.
Să văd cum vă mai simţiţi.
Sigur. De ce nu?
Cine ar putea rezista în faţa mea?
Ştii, singura lui parte umană...
era întreţinută datorită ţie.
Probabil că ai salvat nişte vieţi.
Nu aţi sedus un monstru, bine? Aţi sedus un om cu un monstru în spate.
Ar fi trebuit să ştiu.
Câteodată nu îţi poţi da seama.
Crede-mă. Şi eu am trecut prin asta.
Ascultă-mă!
Erau multe lucruri care nu erau în regulă cu Dolarhyde.
Dar nu e nimic anormal cu tine.
Cu excepţia părului tău.
Părul tău e un dezastru.
O să faci ceva în legătură cu asta...
Poate până data viitoare. Te rog!?
- Ar fi drăguţ. - Mulţumesc.
Odihneşte-te.
Vei fi bine.
Am găsit asta în seiful lui.
M-am gândit că vrei să fii primul care să o vezi.
Ţi-ai câştigat acest drept.
Când am citit jurnalul lui a fost...
trist.
A fost atât de trist.
Nu am putut să nu îmi pară rău pentru el.
Nu s-a născut monstru.
A devenit unul, prin ani întregi în care a fost abuzat.
- Hei. - Hei, tata! Facem nişte nalbe?
- Nalbe? - Da, nalbe.
- Bine, s-a făcut. - Uită-te în dulap.
Crawford.
Jack, rămăşiţele găsite în casă nu sunt cele ale lui Dolarhyde.
La ce te referi?
Am găsit dantura lui.
Dar nu şi oasele.
Nu se potriveşte ADN-ul.
Atunci, ale cui sunt oasele?
Poliţia din Saint Louis caută un angajat de la Chromalux, numit Ralph Mandy.
Ar fi trebuit să fie în vacanţă.
Aşa că nimeni nu i-a simţit lipsa timp de o săptămână.
Ce-i ia aşa de mult?
Glumeşti? Lui îi trebuie 20 minute să se dea jos din pat dimineaţa.
Da, dar acum am o poftă nebună de nalbe.
Josh, ce faci?
"Will, sunt Jack. Dolarhyde este încă în viaţă."
"Îţi trimit întăriri, dar o să le ia un timp să ajungă până acolo."
"Will... Iisuse! Will..."
"Unde eşti?"
Aruncă-l!
Fă-o acum, detective!
Fiul tău e pe cale de a se schimba.
La fel şi soţia ta. Poţi privi.
Apoi voi avea grijă de tine.
Uită-te la tine!
N-am văzut niciodată un copil la fel de dezgustător ca tine.
Ai făcut pe tine?!
Cum îndrăzneşti?
Bestie mica şi murdară.
Vrei să ţi-o tai?
Asta vrei să fac, bestie?
Vrei să ţi-o tai?
Vrei?
Nu plânge în faţa mea, fetiţo.
Cere-ţi scuze!
Spune: "Îmi pare rău, tată!"
"Sunt o bestie mică şi murdară."
"Un ciudat."
Spune-o!
- Nu. - Spune-o!
Tata...
Spune, sau ţi-o tai.
"Sunt o bestie mica şi murdară."
"Un ciudat. Şi nimeni nu mă va iubi vreodată."
Fugi.
La podea.
Eşti bine?
- Josh... - Mama?
Will?
Unde sunteţi?
Mi s-a părut că aud un...
Will?
Molly, lasă-te jos!
Ce?
Împuşcă-l!
Mami?
Mama...
Dragul meu Will...
Probabil te-ai vindecat până acum.
Cel puţin la exterior.
Sper că nu eşti prea urât.
Ce colecţie de cicatrici ai...
Nu uita cine ţi le-a făcut pe cele mai frumoase.
Şi fi recunoscător.
Cicatricile noastre au menirea de a ne aminti..
Că trecutul a fost real.
Trăim în vremuri primitive, nu-i aşa Will?
Nici sălbatici, nici inteligenţi. Jumătăţile de măsura sunt blestemul.
Orice societate rezonabilă m-ar omorî sau m-ar folosi într-un fel.
Visezi mult, Will?
Mă gândesc des la tine.
Vechiul tău prieten, Hannibal Lecter.
Hannibal, a venit cineva să te vadă.
Vrea să-ţi pună câteva întrebări.
M-am gândit c-o să refuzi.
O tânără femeie. Spune că e de la F.B.I...
Dar cred că e prea drăguţă pentru asta.
Îi voi transmite că ai spus nu.
Cum o cheamă?
Sincronizarea: "roeduard" pentru varianta "Red.Dragon.2002.720p.BRrip.x264.YIFY"
Traducerea: Deutza Adaptarea: Alin D@li
Download Movie Subtitles Searcher from www.OpenSubtitles.org