-= www.OpenSubtitles.org =-
Te rog, Doamne, ajută-mă.
Deja te-ai întors, John?
Ce-au mai spart băieţii noştri acum?
John!
Hai la mine în birou.
John, te-am chemat aici pentru că... Ia loc, te rog.
Reverendul Beaumont a trecut pe aici cu puţin timp în urmă.
A zis că fiica ta stă în biserica lui. De când se întâmplă asta?
De marţi.
E foarte ciudat.
Mi-a dat asta.
Ea a semnat-o.
E vreo problemă, şefu'?
Sunt detectivul Bruce Kenner.
E 14 octombrie, 1990.
Spune-ţi numele complet.
- John Gray. - Şi ocupaţia.
Mecanic auto.
Noi deja ne cunoaştem, aşa că...
Hai să trecem direct la subiect. Poţi începe spunându-mi de ce eşti aici.
Sunt foarte confuz şi m-am gândit la...
M-am gândit la asta toată noaptea. Şi m-am rugat.
- Ajută să te rogi? - Da. Da.
Dar vezi tu, nu ştiu.
O parte din mine spune că e imposibil.
Nu-mi amintesc nimic.
E imposibil.
Dar cealaltă parte ce spune?
Că unele lucruri sunt evidente.
Cum ar fi?
În primul rând, de un lucru sunt absolut sigur.
Angela nu minte niciodată.
Ea n-ar face asta. Mama ei era la fel, era o sfântă.
Şi nu ştiu... Micile detalii, nu mă mai îmbrăţişa, nu mă mai pupa.
Deci te evita?
Da.
Şi apoi... De asemenea...
John.
Termină cu prostiile. În primul rând, dă-ţi şapca jos.
- Ce? - Dă-ţi şapca jos.
De ce crezi că te evita, John?
Pentru că am făcut-o.
Am făcut-o.
Recunoaşte, dar nu-şi aminteşte că a făcut-o? Nu înţeleg.
Doar trage de timp. Trebuie să vorbesc cu fata cât mai repede cu putinţă.
Reverendul spune că e necomunicativă. Nu vrea să vadă pe nimeni.
Mă doare-n cot de reverend, bine? Ne trebuie un psiholog.
- Un psiholog? - Şi încă unul bun.
Pune presiune pe el până cedează. Fă ce ştii tu mai bine.
E abuz asupra copilului, şefu'.
Dnă Gray.
O să vă fac nişte ceai, bine?
Dnă Gray.
Ştiaţi?
Reverendul a sunat şi mi-a spus.
Dar eu...
Am vorbit cu fiul meu şi..
S-a înfuriat dintr-o dată. A negat totul.
Dle reverend, vă rog... Trebuie s-o văd.
Deja am discutat asta, Rose.
Momentan, preferă să stea la biserică.
Dnă Gray, aveţi ceva împotrivă dacă arunc o privire prin camera Angelei?
- E la etaj. - Mulţumesc.
E ultima uşă.
- Ce? - E ultima uşă.
Hei, Bruce.
Nu e bine ce facem, ne trebuie mandat.
Ne-a dat voie. Dormeai? Unde e fiul?
Roy? A plecat acum doi ani.
Unde s-a dus?
Nu ştii?
Eşti prieten al familiei şi nu ştii unde s-a dus?
Deja au trecut prin multe, n-am vrut să deschid subiectul acum.
Dnă Gray.
Aţi mai ţinut legătura cu nepotul dvs.?
Nu prea. Sună uneori ca să spună că e bine.
Dar...
De ce a plecat? Credeţi că fugea de tatăl său?
L-am întrebat pe fiul meu aseară.
Şi ce-a spus?
M-a luat de mână
şi
ne-am rugat.
Nu e o legendă urbană. Sataniştii trăiesc printre noi.
Ca oricare alt grup religios, ei îşi slăvesc stăpânul,
în acest caz, diavolul, şi practică ritualuri oribile.
Întrebarea pe care ar trebui să ne-o punem...
Cum poţi asculta asta acum? Te deranjează dacă-l opresc?
Opreşte-l. E maşina ta.
John...
Ştiam că are probleme, dar să-şi molesteze fiica?
- Nu-mi vine să cred. - De ce?
Pentru că mergeţi amândoi la aceeaşi biserică?
Dacă...
Adică, dacă a fost o mângâiere.
O dovadă de afecţiune?
Fiica lui a exagerat. E destul de dificilă.
Serios? Eu n-am auzit asta.
- A zis că e puţin timidă. - Am văzut-o crescând, Bruce.
Ai văzut casa, ai văzut cum trăiesc.
Şi unde mai pui că şi-a pierdut mama.
A avut o viaţă de rahat.
Poate doar
voia să scape de toate astea. Nu ştiu.
Totuşi, chiar crezi că o fată de 17 ani îşi va
băga tatăl la închisoare doar pentru că vrea să-şi schimbe viaţa?
Nu putem exclude varianta asta.
Nu?
Aşa e, n-o putem exclude.
Băiatul îşi sună bunica dintr-un bar.
Depistează sursa unuia din acele apeluri, fir-ar să fie.
Să nu mă mai suni până nu-l găseşti.
Deci?
Păi...
- Starea lui mentală pare să fie normală. - Deja ţi-am spus asta.
Marea întrebare e de unde până unde amnezia bruscă?
Nimeni n-o să-l creadă. Bruce! Dl Raines e aici.
Nu cred că urmăreşte nimic.
Ce?
Dacă nu vrea un avocat, atunci nu încearcă să se protejeze, nu?
- Nu înţeleg. Bruce! - Da, sunt aici.
Mai spune-o o dată, profesore. Câteodată sunt mai prostuţ.
Nu cred că ceea ce face John e o strategie,
ci dimpotrivă, cred că încearcă să coopereze.
Tot spune: "Cred că am făcut-o". Dar o spune de parcă n-ar fi fost acolo.
Şi, într-o anumită măsură, nu a fost.
Vedeţi voi, bărbatul acesta şi-a petrecut ani încercând să se lase de băut.
Şi a făcut-o dedicându-se credinţei, ceea ce e o combinaţia explozivă.
Fiindcă, pe de o parte, merge prea departe, face grozăvii.
Pe de altă parte, nu poate trăi cu grozăviile pe care le-a făcut,
aşa că acum...
Acum nu le poate găsi în mintea lui.
- Nu le poate găsi? - Şi le-a reprimat.
Evident, amintirile sunt acolo, în spatele unor uşi.
Nu e foarte dificil să găsim o cheie şi să le eliberăm. Să provocăm un regres.
Uite ce e, nu sunt un expert. Dar nu ştiu ce să zic despre asta...
- Pare puţin... - Pare puţin ciudat, nu?
Presupun că aşa e.
Deseori le spun studenţilor mei ca mintea e un întreg univers.
Am citit un articol despre asta.
S-au făcut progrese mari în hipnoza regresivă, d-lor.
În orice caz, sper că nu mi-aţi
întrerupt cursurile doar ca să discutaţi aceste chestiuni cu mine.
Sau aşa aţi făcut?
"Sunt foarte confuză de atunci."
"Tata mi-a ordonat să nu spun nimănui."
"Mi-a zis: fii fată bună, iar Domnul va veghea asupra ta."
"Dar ştiu că e greşit."
"Mă atinge şi mă forţează să fac sex cu el."
"Sunt speriată şi nu ştiu dacă ar trebui."
Bine. John, încă o dată. Concentrează-te pe prima propoziţie.
"Anul trecut, tata a început să vină în camera mea."
"Anul trecut..."
Nu uita ce ţi-am spus, John. Lasă pendulul să-ţi limpezească mintea.
Priveşte prin el.
Asta nu e de nici un folos.
Cât timp vom continua să facem asta?
Încă o dată şi gata. Relaxează-te.
Vreau să-ţi relaxezi toţi muşchii din corp.
A treia propoziţie.
"Tata mi-a ordonat să nu spun nimănui. Mi-a zis: fii fată bună,"
"iar Domnul va veghea asupra ta."
"Iar Domnul va veghea asupra ta". Da, am spus asta.
I-am spus-o de multe ori. Dar...
"Mă atinge şi mă forţează să fac sex cu el."
Fiica ta a scris asta. Bine? Realizezi asta?
E scrisul ei, John.
Tu cu gura ta ai spus că fiica ta nu minte niciodată.
Nu, ea n-ar minţi. Niciodată nu m-ar minţi.
Trebuie să mintă, iar dacă tu nu-ţi aminteşti...
Doamne! Doamne, te rog...
- Doamne, ajută-mă. - John.
John.
În spatele pendulului...
Chiar în spatele...
Staţi aşa.
Cred că văd ceva.
Bine, John. Spune-ne ce vezi.
Văd... E casa mea. Şi mă mişc.
Iisuse! Iisuse, e ca şi cum am fost acolo.
Mai citeşte-o o dată, te rog.
"Anul trecut, tata a început să vină în camera mea".
Sunt foarte confuză de atunci.
El mă atinge şi mă forţează să fac sex cu el.
O văd. Stă în pat.
Sunt deasupra ei. Iisuse!
- Doamne, nu! - Ce-i faci?
I-am legat mâinile de tăblia patului.
O legi? Poţi vedea sfoara?
Da... E o sfoară. O sfoară neagră.
De ce e neagră? E un soi de ritual?
Staţi aşa, staţi aşa. Acum el... Îi leg picioarele!
Stai puţin. Ai zis "el". De unde priveşti asta?
Sunt chiar acolo, lângă pat.
- Te vezi pe tine? - Da, bănuiesc. Trebuie să fiu eu, nu?
Nu, nu eşti tu, e altcineva. Îndreaptă-ţi atenţia asupra feţei.
De ce? Atunci de ce nu îl opresc?
Ce naibii fac acolo?
E cineva pe care l-ai lăsat înăuntru, cineva pe care îl cunoşti.
De ce nu-l opresc? Iisuse!
- Angela! - O faţă, John. E cineva pe care-l cunoşti.
Nu ştiu cine e! Ar putea fi oricine!
Cine a fost în casa ta în ultimul an?
- Ştii cine e, John. - Dle Kenner!
Cred că ţin în mâini un aparat de fotografiat...
Fac poze!
Staţi puţin. Văd... Cred că văd.
E George!
George Nesbitt?
- Bine. - George Nesbitt?
Pa, George!
George!
Salut, Bruce. Cum a mers cu John?
Unde te duci?
Unde crezi că mă duc? Mi s-a terminat tura.
E vreo problemă?
Numele tău a fost menţionat.
Numele meu?
Ce a zis?
Tu să-mi spui, George. Tu să-mi spui.
Dacă ţi-aş spune că tocmai am văzut pozele? Mi-ai spune că ai făcut-o atunci?
- Avem pozele. - Dacă mi-ai arăta...
Înţeleg.
Stai puţin. Nu sunt sigur... Totul e foarte ciudat.
Da, chiar e ciudat. Cu 5 minute în urmă, n-aş fi crezut. Acum vreau să te ucid.
- Dă-mi arma ta. - Bruce, ia-o mai uşor.
O iau uşor. Dă-mi arma ta.
Ce poze...
Acum nu ştii despre ce vorbesc?
- La dracu'! - Nemernicule!
Mai lasă-mă. L-ai atacat fără să spună nimic.
Niciodată n-aş face asta, Katie. Şi ştii asta. Ştii că minte.
Ajunge! Nesbitt e clientul meu acum.
Şi treaba aia cu pozele,
dacă le-ai avea, mi le-ai fi arătat până acum, nu crezi?
Aşa că, cine minte aici, Bruce?
"Fără să spună nimic"... Ai auzit prostia asta, şefu'?
Trebuie să vorbim cu fata. Dacă ea îl identifică...
Stai oleacă.
Uneori îmi doresc să fiu ca tine, Bruce.
Pentru mine, toate astea sunt...
Nesbitt a fost unul de-al nostru.
Nu uita asta, bine? Ia-ţi psihologul.
Mersi, şefu'.
Plecăm.
L-ai suspectat pe Nesbitt înainte ca John să-i menţioneze numele. De ce?
Era ceva suspicios la el. Eu sunt detectiv, profesore.
Înţeleg. Totuşi...
Va trebui să te rog să nu mai intervii în terapia mea.
Tu şi ai tăi îl puteţi întreba tot ce doriţi. Dar după aceea...
E rândul meu.
Hei! Bună, Angela.
Eu sunt Bruce. Bruce Kenner. Te rog, ia loc.
Ne-am mai întâlnit o dată, în atelierul tatălui tău.
N-ai cum să-ţi aminteşti, erai mai mică.
Doar vom sta la o mică şuetă. Dânsul e profesorul Raines, psihologul nostru.
Angela, vrei să rămân?
Bine. O să-ţi punem câteva întrebări.
Nu sunt nebună.
Nu, bineînţeles că nu.
Pun atâtea întrebări pentru că...
Ştim că mai era şi altcineva în cameră.
Tatăl tău ne-a spus.
Dar de ce?
De ce a spus asta?
Vreau să te uiţi la aceste poze îndeaproape.
Nu vreau să mai fac asta.
Angela, aceşti oameni te-au rănit.
Şi ar putea să rănească şi pe altcineva.
Tatăl tău a spus ceva despre un ritual. Despre ce e vorba?
Ai vrea să ne-o spui în scris? Câteodată ajută.
Singură. Vreau s-o fac singură.
Bine.
Tot timpul era tristă.
De parcă se închidea în ea.
S-a întâmplat la unul din seminariile noastre.
Nu te apropia de mine, satană! Eu îl am pe Iisus.
A început să plângă dintr-o dată.
În acel moment mi-am dat seama.
A fost ca şi cum Dumnezeu îmi vorbise.
Eu prefer să-i spun intuiţie, dle reverend.
Spune-i cum vrei. Dar ştiam că era tatăl ei.
Şi că s-a întâmplat de mai multe ori.
Angela?
Lucrurile astea pe care ţi le-au făcut,
când au convocat diavolul...
Cine mai era acolo, cu tatăl tău?
Îmi spui numele lui, te rog?
Foarte bine.
Mi-e teamă că nu ştiu nimic despre satanism.
Eşti credincios?
Mi-e teamă că n-am chef să-ţi răspund la acestă întrebare.
Eşti agnostic. Vrei să crezi în Dumnezeu, dar nu poţi.
Nu-ţi face griji, am trecut şi eu prin faza asta.
Am făcut rost de un exemplar.
Ai însemnat-o cu o cruce inversată.
Încep să înţeleg de ce ai venit la noi.
Nu ca să treci peste moartea soţiei tale,
ci ca să profanezi biserica noastră.
Dle reverend,
eu...
Nu ştii despre ce vorbesc.
Nu-ţi aminteşti insultele, tortura?
Sau excrementele, sau...
Bine, John. Fă-ne tuturor o favoare.
Încearcă.
...ca parte a unui ritual ce implică magia neagră.
E posibil ca unul din complicii săi să facă parte
din departamentul poliţiei din Hoyer.
Minunat.
La asta zic ei "a nu crea panică".
...ţine locuitorii acestui oraş în suspans.
- Alo? - Sunt Cleveland. Aprinde televizorul.
Da, bine. Pe ce canal?
Da, dă-mi o secundă.
Obişnuiam să considerăm abuzul satanic ritualic ca fiind din Evul Mediu
sau fantezie literară.
Dar în ultimii ani, cărţi ca aceasta ne-au deschis ochii.
Mi-au însemnat simbolul lui pe spate, au zis că sunt sclava lui.
M-au obligat să particip la ceremoniile lor timp de 15 ani.
O dată i-am văzut sacrificând...
Bine, ne vedem mâine.
Poate e mai uşor să crezi că oamenii nu sunt capabili de asemenea lucruri.
E foarte trist.
Nu! Nu! Nu vreau!
Bine. Angela spune că Nesbitt a însemnat asta
pe burta ei cu un cuţit.
John doar ne-a confirmat. Şi asta nu e tot.
Acum îşi aminteşte ceva despre o pisică neagră
şi de cineva cu glugă pe cap.
Vă puteţi imagina despre ce vorbesc.
Abuz satanic ritualic.
Şefu', cât timp îl veţi reţine pe George fără dovezi?
E poliţist, îl putem reţine atâta timp cât e nevoie.
Tom, găseşte această carte. Dă-le la toţi o copie.
- La toţi? - S. Cooper a fost la televizor aseară.
- Pot să fac fotocopii? - Copii, Tom.
Suntem săraci. Trebuia s-o spun.
Şefu', eu chiar am citit cartea aia. Dar mi s-a părut un gunoi.
Sacrificii de bebeluşi şi filme cu crime? Fiţi serioşi.
FBI-ul s-ar fi ocupat de asta.
Serios? Ce ştii despre asta?
Te-ai deranjat măcar să suni la FBI?
Nu, dar...
Acest caz e puţin mai complicat
decât o plimbare prin oraş şi împărţirea de amenzi de parcare.
Trebuia să acţionăm ca la carte, fără greşeli.
Chiar dacă procedăm aşa doar de data asta.
Ce vrea să însemne asta, "doar de data asta"?
Bine, bine. Suficient! Suficient!
Haideţi, rezolvaţi treaba.
Credeam că oraşul ăsta e un oraş liniştit.
Mă gândesc întruna la nepoatele mele. Iisuse!
Nu arăţi prea bine. Ai dormit?
Am sentimentul la acest caz că...
- Ce e? - Nu ştiu.
Privirea aia a ta mă sperie.
E o parte din ceva mai mare. Mult mai mare.
Charlie, de câte ori ţi-am spus să ciocăni la uşă mai întâi?
- Scuze, şefu'. L-am găsit. - Pe cine?
Pe Roy, fiul lui John. Locuieşte în Pittsburgh.
Unde naibii e Tom?
Întreabă-l dacă modestul nostru departament de poliţie
îşi permite două bilete de avion către Pittsburh.
- Tatăl tău ne-a spus. - De ce? De ce a spus asta?
Vreau să te uiţi la aceste poze îndeaproape.
- Nu vreau să mai fac asta. - Angela, aceşti oameni te-au rănit.
Îţi obligi nevasta să asculte asta mereu?
Suntem separaţi.
Ei bine, acum ştii de ce.
Salut, Roy.
- Un ritual? - Da.
- E o poveste grozavă. - Te surprinde?
Că tatăl meu venerează diavolul?
Tu ce-ai crede? Fii cuminte.
De aceea ai fugit? Ca să scapi de el?
- De ce nu-l întrebi pe el? - L-am întrebat. De aceea sunt aici.
Dar mama ta? A fost bună cu tine?
Da. Când ne-a părăsit.
S-a sinucis. Ştiaţi asta?
Nu ştiu decât ce scria în raport, că a fost un accident de maşină.
O neatenţie la volan.
Tatăl meu i-a făcut viaţa un iad timp de 20 de ani.
El e un beţiv, să ştii. Probabil asta nu e trecută în raport.
Ne-a implicat pe toţi în chestiile alea evangelice,
de parcă asta ar fi îndreptat situaţia.
De ce nu ne povesteşti despre asta? Cum era când bea?
- Nu înţeleg. - Ba da, înţelegi.
Spune-mi ce ţi-a făcut, ţie şi Angelei.
Las-o baltă, bine?
Înţeleg că unele din aceste lucruri pot fi dificil de...
Sunt lucruri care nu s-au întâmplat!
Dacă nu s-au întâmplat, de ce a fost nevoie să ridici tonul ca s-o spui?
Ai trecut prin ceva foarte traumatic.
E ceva normal pentru mecanismele din creier...
Eşti surd?
Calmează-te. Bine?
Stai jos. Doar vorbim.
Roy, eu sunt ofiţer de poliţie.
O să-ţi spun la ce mă uit.
Mă uit la un tânăr care nu vorbeşte cu sora lui.
Nu vorbeşte cu tatăl lui. Şi trăieşte într-o clădire abandonată.
Ce e cu tine?
Trebuie să încetezi să lupţi cu toţi şi să-ţi găseşti adevăratul duşman,
persoana care te-a făcut să te simţi exact ca el.
Un ratat.
Am o propunere foarte simplă pentru tine, Roy.
Hai să ne întoarcem în dormitorul tău,
să căutăm în adolescenţa ta, chiar şi în copilăria ta.
Să revizuim toate acele momente care au fost...
ciudate.
"Ciudate"? Cum adică, ciudate?
Căutăm pe cineva cu glugă pe cap, Roy.
Aud voci.
Unde?
În spatele uşii. Şoapte.
La care uşă te referi?
E vechea mea cameră.
Se deschide.
Îi văd.
Au glugi pe cap!
Îl vezi pe tatăl tău?
Nu ştiu. Nu pot să le disting feţele.
De ce? Sunt machiaţi?
Da, arată ca nişte vrăjitoare.
Ce fac?
Hai, hai că ştii.
Nu ştiu...
Nu e ceea ce crezi tu, Roy. E ceea ce nu vrei să crezi.
Nu ştiu...
Nu pot opri...
Ceva nu se leagă.
În viziune, Roy s-a văzut ca fiind copil. Da?
Şi totuşi, sora lui spune că abuzurile au început abia anul trecut.
Da, dar vezi tu, pentru mine asta e o revelaţie progresivă tipică.
Pentre mine, ce nu se leagă e că a spus că erau şase oameni în camera lui.
Cum reuşesc şase oameni să intre şi să iasă din camera aceea fără...
Bunica.
Şi ea l-a făcut pe John la nici 16 ani.
Toată lumea ştia că era implicată în nişte lucruri rele,
nu văd de ce am exclude-o.
Desigur, trebuia să-mi fi dat seama.
Şi unii poliţiştii îşi pot folosi capul, profesore.
- Ce înseamnă toate astea? - Dnă Gray!
- Aţi percheziţionat casa ieri. - Rose. Rose.
- Dar astăzi o distrugeţi! - Trebuie să-ţi păstrezi calmul.
- Nimeni nu mi-a explicat nimic. - Rose! Rose! Ascultă-mă!
Lucrurile astea nu sunt necesare. Bine?
O să vorbesc cu Brody şi o să-i scoatem pe oamenii ăştia din casa ta.
Zău? Atunci de ce nu vorbeşti?
Tu ştii unde sunt fotografiile.
Am vorbit cu Roy şi ne-a spus.
Minţi! Minţi!
Nepotul meu nu a...
A băut.
Ce faci, şefu'?
Ascultă, eu şi Brody mergem la bowling mai târziu.
Ar trebui să vii şi tu. Să-ţi mai descarci nervii.
Ce?
Trebuie să te deconectezi, şefu'.
Mersi, dar nu, băieţi. Să nu vă deconectaţi prea mult, bine?
Eşti ofiţer de poliţie?
Da.
Ai abuzat-o sexual pe Angela Gray?
Nu.
- Azi e vineri? - Da.
- L-ai abuzat sexual pe Roy Gray? - Nu.
Un raport FBI.
Urăsc că ai mereu dreptate.
Ar putea fi ceva uriaş, Bruce.
Un cult de satanişti.
Suspectează asta de şapte ani. De când a apărut cartea.
L-au trecut pe linie moartă luna trecută, îţi vine să crezi? Adică, aruncă o privire.
Circulă vorbe despre ritualuri peste tot, de parcă sunt conectate.
Dar nici o urmă de dovadă.
O să găsim dovada.
Kate m-a sunat adineauri. Dacă nu găsim ceva, va trebui să-l eliberăm.
Pe cine? Pe Nesbitt?
Aşa e legea, Bruce.
Tipul face parte dintr-un cult satanic şi noi îi dăm drumul?
Ai cunoştinţă de poze pornografice făcute lui Angela Gray?
- Nu. - Minţi!
Kenner la telefon.
Tot ce-am făcut a fost să încercăm să-i ridicăm tricoul şi a intrat în panică.
Angela, sunt Bruce. Bruce Kenner. Deschizi uşa, te rog?
Doctorul nu vrea decât să-ţi controleze semnul.
Care e problema?
- Preferi să o facă o doctoriţă? - Nu e asta.
Ce e atunci?
Spune-mi, ce e?
Dacă îţi arăt, or să mă omoare.
Ascultă-mă. Acum, e foarte important să ne spui totul.
Credem că bunica ta...
Haide! Erau mai mulţi oameni acolo, cu feţe pictate.
De ce nu vrei să confirmi asta?
- Diavolul e de partea lor. - Diavolul nu există.
Există oameni buni. Şi oameni răi.
Şi, din păcate, aceşti oameni sunt nişte gunoaie.
Dar oamenii buni, ca tine, sunt mai puternici decât ei.
Da, eşti. Oamenii spun că eşti timidă.
Dar eu nu văd asta. Eu văd o fată incredibil de curajoasă.
O fată care a trecut prin iadul pe pământ şi i-a pus capăt, de una singură.
Acum trebuie doar să faci încă un pas şi să ai încredere în mine.
Acum or să te omoare şi pe tine.
...lanternele lor m-au trezit.
I-am văzut ieşind din maşinile lor. Şi purtau robe.
Se duceau spre atelierul tatălui meu.
După o vreme, am auzit o ciocănitură în uşă.
Urmau să o dărâme, cum au făcut şi altă dată.
Aşa că am deschis uşa.
Cine era?
Era bunica, îmbrăcată ca ei.
M-a dus jos.
Avea un zâmbet ciudat pe faţă.
- De parcă... - De parcă era drogată.
Da.
Am văzut că ne duceam spre atelierul tatălui meu.
Auzeam cântări şi
guiţături înăuntru.
Era un ritual Black Mass.
Ştiam că fac lucruri în taină.
Adulter.
Tortură.
Era sânge peste tot.
Era acolo o femeie cu un ulcior.
Mi-a spus că nu e ceva real, că totul e un vis.
Dar era acolo un altar.
Şi bunica mi-a spus: "Uită-te la tatăl tău".
"E marea lui noapte."
Şi apoi au adus un bebeluş.
...şi au adus fiecare câte un cuţit.
Şi au început să-l înjunghie!
Şi au început să-l mănânce!
Ştiu că au făcut asta şi altor mame din sectă.
Le-au ars rămăşiţele şi le-au îngropat pe proprietatea tatălui meu!
Te rog, găseşte-le!
Trebuie să fie acolo.
...nu trebuie să alterezi partea de jos. Bine. Deci, doar iarba...
- Cât o să dureze? -...doi sau trei cm...
Bine, e o porţiune foarte mare. Trebuie s-o facem pe secţiuni.
- Cât o să dureze? - Mai întâi localizăm locurile unde...
- Cât o să dureze? - Nu ştiu, Bruce! O lună, poate!
Tu spui mereu să nu se facă greşeli. Ce faci aici? Vii aici...
Nu avem o lună, Farrell!
Tu ai idee cu ce ne confruntăm?
Nu, de ce aş avea? De ce aş avea, Bruce?
Tu eşti cel care are toate răspunsurile. Nu?
Ai dreptate. Ai dreptate, bine.
Ascultă înregistrarea asta. Eu am memorat-o deja.
Bine? Te rog, ascult-o.
- Dar FBI-ul, şefu'? - Cei de la FBI nu vor ridica un deget
până nu avem dovezi solide. Aşa că suntem pe cont propriu.
Am mai primit un telefon. Parcul Weight.
În jur de 20 de oameni, care poartă haine închise la culoare.
- Cineva a auzit "muzică ciudată". - Trimite pe cineva acolo.
Probabil sunt iar adepţii subculturii Goth.
Pe cine să trimitem, şefu'? Toată lumea e aici.
Găseşte pe cineva, Tom!
Sună procuratura şi spune-le că nu putem continua aşa. Şi închide uşa aia afurisită!
În regulă. Profesore Raines?
John răspunde bine la terapie.
Dar nu a reuşit să identifice nici una din feţele pe care le vede.
- Credeţi că încearcă să câştige timp? - Nu, nu. Nu cred.
Şefu', nu cred că ne spune totul. Lasă-mă să vorbesc puţin cu el.
Să-l interoghez, să încerc să obţin ceva de la el.
Ca de obicei, Charlie, habar n-ai despre ce vorbeşti. Ţine-ţi gura închisă.
Angela, ce cauţi aici? Eşti bine?
Te căutam.
Bine. Păi...
Te rog, intră. Ia loc.
- Nu mă vei crede. - Ce s-a întâmplat?
Cred că mă urmăreau.
- Chiar acum, când ieşeam din librărie. - Cine te urmărea?
Nu ştiu cine sunt. Dar...
Îi simţeam amestecaţi în mulţimea de pe stradă,
urmărindu-mă.
- Nu mă crezi. - Nu e vorba de asta, Angela.
Te rog. Ia loc.
Jumătate de oraş e în şoc acum.
Am fost la atelierul tatălui tău recent.
Şi am văzut totul. M-am îngrozit.
Locul era sugestiv.
Mama era urmărită.
Mi-a spus asta chiar înainte să aibă accident.
Fratele tău ne-a spus.
- Ar trebui să-ţi iau declaraţia. - Nu vreau să împovărez pe nimeni.
Nu eşti o povară. Bine? E treaba mea să te protejez.
Mă duc să-mi iau reportofonul şi mă întorc imediat.
Te simţi bine?
- Mulţumesc, dar eu... - Ca să te protejeze.
În regulă. Apreciez.
Tata zicea că eşti un ticălos.
Că mereu te plângeai când îţi repara maşina.
Câteodată mă supăr când oamenii nu-şi fac treaba cum trebuie.
Nu sunt genul de om căruia i-ai spune că e un tip de treabă. Ştii?
Ba da, eşti.
Pentru mine, cel puţin.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Şi mulţumesc.
Asta s-a întâmplat azi? La ce oră?
În jur de ora trei. La intersecţia Main cu Timothy.
Şi ce ţi-a spus mama ta, mai exact?
Era una din tacticile lor.
Se amestecau în mulţimea de pe stradă şi începeau să se holbeze la cineva.
De ce?
- E o ameninţare cu moartea. - De unde ştia?
Nu mi-a spus.
Dar a murit la scurt timp.
Câteodată te sună în toiul nopţii şi închid.
Ăsta e un avertisment.
Un avertisment?
Da, e
o invitaţie să fii unul de-al lor.
Ţine-l!
Atât de multă depravare. Atât de mult rău.
Cum...
Cum ne păcăleşte? Chiar când credeam că viaţa mea intrase pe un făgaş normal,
iar mama şi eu eram feriţi de tentaţiile diavolului,
atunci eram cel mai aproape de el.
Nu ştii, John?
- Chiar nu ştii? - Bruce.
Nu ştiai în ce te bagi?
Nu există nici un diavol, John. Eşti doar tu. Tu eşti diavolul.
Dar soţia ta? Eşti pregătit să mărturiseşti că ai omorât-o?
- Nu, n-am... A fost un accident. - Pe naiba!
Ameninţările, telefoanele anonime. Oameni urmărind-o.
Nu ştiai nimic despre asta.
Nu te mai ruga, nu mai desena lucruri şi dă-mi nume!
- Eşti sigur că faci faţă la asta? - Despre ce vorbeşti?
Cazul ăsta îi afectează pe toţi. Ca şi pe tine.
Nu e nevoie să faci pe tipul dur.
Jumătate din poliţiştii care lucrează la caz
se mişcă foarte lent pentru că am băgat pe unul de-al lor după gratii.
Şi restul sunt nişte idioţi. Asta mă afectează.
Dar coşmarurile?
Îmi vei spune că eşti singurul care nu are coşmaruri?
Nu, le am.
Din fericire, te avem pe tine să ai grijă de noi, profesore.
Angela.
Lămureşte ceva pentru mine şi aceşti domni.
De ce l-ai lăsat pe reverend să-mi spună ce a făcut tatăl tău?
De ce? Dacă deja ştiai că eram implicată?
Pentru că nu-ţi aminteşti, bunico.
Credeam că înnebunesc.
Pentru că tu te purtai
de parcă totul era normal.
Dar apoi mi-am dat seama...
Asta e o minciună!
Hei! Rose. Rose.
Vreau să vorbesc cu nepotul meu! Cu Roy! El mă cunoaşte!
Ştie că n-aş face niciodată aşa ceva.
Rose, propriul tău fiu ne spune asta. Înţelegi asta? Propriul tău fiu.
Mai uită-te o dată peste desenele lui John şi vezi dacă e ceva...
Eu nu ucid bebeluşi! Ştiu cine sunt.
Cred că noi doi ar trebui să începem terapia.
Tu doar nu-ţi aminteşti.
Ştiu cine sunt! Ştiu cine sunt!
Mai bine te duc acasă.
Vino, Rose.
Vei plăti pentru asta!
Aveai dreptate. Cazul ăsta mă afectează.
Din moment ce nu am progresat absolut deloc.
Nimic. E imposibil.
Sunt prea multe piese aici.
John şi-a blocat amintirile pentru că îi sfidau moralitatea.
Iar fiul său Roy e un mecanism de apărare. În regulă, foarte bine. Dar acum, Rose...
Tu ai spus că mintea e un întreg univers.
Spun prostia asta uneori.
Ce zici de un punct de vedere neştiinţific?
Neştiinţific.
Ce sugerezi? Că suntem cu toţii posedaţi de diavol?
Doar încerc să fiu receptiv la idei.
Nu erai tu, Rose.
Era voinţa lui.
Şi împotriva lui suntem.
Fiţi cu mare băgare de seamă.
Bărbaţii şi femeile care au jurat să-l servească pe Satana
vor face orice ca să împrăştie frica printre noi.
Nimeni nu poate...
Da, şefu', mă uit.
Cine e?
Alo?
...i-am văzut omorând tot felul de animale.
O dată i-am văzut sacrificând
un bebeluş.
Ştiu că au făcut fotografii şi înregistrări video.
Ne amintim de cazul din Jordan, Minnesota.
Şi cazul lui Paul Ingram, din Olympia, Washington,
care a fost acuzat că e satanist.
Asta ar putea însemna că activităţile satanice şi-au extins ramificaţiile,
creând o reţea atât înfricoşătoare, cât şi invizibilă.
L-am rugat pe dl profesor Jennings, expert în demonologie,
să ne explice cu ce avem de-a face mai exact când vorbim despre Satana.
Tocmai asta e rădăcina problemei. Credem că trăim în timpuri moderne,
că suntem protejaţi în casele noastre, cu alarme şi maşinile noastre moderne.
Dar e bătălia eternă.
Diavolul va face orice îi stă în puteri să ne facă să uităm că el există.
E mai uşor să cazi în capcana lui
când nici măcar nu suspectezi existenţa lui.
Credeţi că diavolul e o entitate reală...
Lacy?
Pis, pis, pis.
Lacy?
Pis, pis, pis. Haide, pisicuţo.
Ce te-a apucat?
Pisică prostuţă. Ieşi de acolo.
Vino încoace.
Hai, Lacy.
Dumnezeule care eşti în ceruri, sfinţească-se numele tău. Vie împărăţia ta.
Mincinoasă spurcată!
Ştim ce ai făcut! Ne-ai ucis bebeluşul!
Scârba dracului!
Eşti o mincinoasă spurcată!
Ştii ce ai făcut! Ai ucis un bebeluş!
Boarfă nenorocită! Curvă! Curvă!
Te-ai uitat la fereastra aia?
Pare că încerca să scape.
Vezi? Ce ţi-am zis eu, omule.
Cineva a împins-o. Iar casa e curată.
Ştii bine ce am spus.
Ce se întâmplă, Charlie?
Şefu', eu n-am crezut niciodată în genul ăsta de lucruri.
Dar?
Dar încep să cred că ăsta n-o să ajute.
Oamenii ăia sunt din carne şi oase.
Nu vorbesc despre oameni, şefu'.
Aşteptăm să mărturisească. Momentan, va sta în spital.
- Am impresia că e vina mea. - Nu, Doamne...
E adevărat. Le-am distrus vieţile, Bruce.
- Să nu mai spui asta, te rog. - Nu înţelegi.
Ştiu că ar trebui să-i urăsc.
Dar ei sunt familia mea.
Vorbesc cu ea în fiecare zi.
Ea ne-a părăsit.
Pe toţi.
În ciuda a tot ce i-a făcut tata.
Nu crezi, nu-i aşa? În rugăciune.
Cred în tine, Angela. Cred.
Chiar cred.
Tu eşti tot ce am, Bruce.
- Îmi pare rău. - Angela, îmi pare rău.
- Niciodată n-am... - Ascultă.
Iartă-mă, bine? Îmi pare rău. Trebuie să plec.
Ce faci, Bruce?
Ce faci?
Roy...
O, Roy.
Bunico, ce s-a întâmplat?
M-au chinuit.
Ca să nu spun ce ţi-am făcut.
Bunico, nu mi-ai făcut nimic niciodată.
Mereu ai fost bună cu mine.
M-ai acceptat aşa cum sunt.
Lucruri oribile.
Lucruri oribile...
Ştiu asta acum.
Nu vreau să mai vorbeşti cu ea.
- Îşi pierde minţile din cauza ta. - Ce s-a întâmplat?
- Chiar crezi că l-a văzut pe diavol? - Roy.
A suferit o regresie spontană.
Acum trebuie să separăm realul de imaginar.
S-a apucat iar de băutură, delirează.
- Roy. - Eşti un escroc.
Ca şi el.
Crezi că nu-mi amintesc?
Mereu predicai, îţi băgai nasul în vieţile oamenilor,
cum ai făcut cu a mea! Tu şi biserica ta afurisită!
Îmi pare foarte rău că asta simţi, Roy.
Măcar vei veni să-ţi vezi sora?
Ar trebui să plec.
Am o idee mai bună. Ce-ar fi să plecaţi toţi?
Lăsaţi-ne singuri.
Doar încearcă s-o protejeze pe Rose. Trebuie să vorbim cu el iar.
Nu ştiţi cu ce aveţi de-a face.
Nu vedeţi? El e cu ei acum.
Şi cred că nici măcar el n-o ştie.
- Toate astea sunt lucrarea Satanei. - Hai, zău aşa!
Vorbesc despre rău.
- Răul în sine. - Răul în sine? Ascultă, dle reverend.
Nu. Diavolul îţi va face acelaşi lucru ţie.
Cum o face familiei lui John. Va găsi o cale să te deruteze,
să te tenteze.
Am împărţit deja câteva la secţie.
- Ce ai făcut? - Rău nu poate să facă.
Noapte bună.
- De ce nu recunoşti şi gata? - Ce să recunosc?
Că ţi-e frică de moarte.
Nu-ţi mai foloseşti capul.
Raines...
Şi ce ţi-a spus mama ta, mai exact?
Era una din tacticile lor.
Se amestecau în mulţimea de pe stradă şi începeau să se holbeze la cineva.
De ce?
E o ameninţare cu moartea.
Alo?
Ascultă, mi s-a luat de...
Câteodată te sună în toiul nopţii şi apoi închid.
Ăsta e un avertisment.
- Un avertisment? - Da, e
o invitaţie să fii unul de-al lor.
Bruce?
Te simţi bine?
Unde sunt?
Spune-le că e pregătit.
Nesbitt...
- Nu poate să fie real. - Bineînţeles că nu e real.
- Tu eşti la închisoare. - Nu se întâmplă, Bruce.
- E un vis. - Hai.
Păşeşte încet.
Ţine-l, încă e puţin ameţit.
- Ai grijă cum calci, Bruce. - Ce căutaţi în casa mea?
- Lăsaţi-l să treacă. - Ieşiţi din casa mea.
Faceţi loc. Faceţi loc.
- Ieşiţi din casa mea! - Asta nu e casa ta.
Visezi, Bruce.
Nu e real.
Dă-i cuţitul.
Nu! Nu!
Nu plânge, scumpule.
E doar un vis.
Reţeta noastră secretă.
Hai! Bea.
Nu sunt unul de-al vostru!
Hai, cucoană.
Ghinion.
Hai, hai, hai. Hai!
Hai!
Neaţa'.
Ce cauţi aici? Ce dracului cauţi aici?
- Hei! Hei! - Iisuse, Bruce!
Acest bărbat e în stare de arest! Lasă-mă!
Cine a autorizat eliberarea lui? Dă-te dracului de pe mine!
A venit aici ca să-şi ia lucrurile.
A fost eliberat în după-amiaza zilei de ieri.
Am încercat să te sun, dar n-ai răspuns.
Dar de ce? De ce i-ai dat drumul?
Fiindcă a trecut testul cu poligraful de două ori.
- Poligraful... - N-am avut încotro.
Asta e înţelegerea pe care am avut-o cu avocatul lui...
Ce înţelegere? Ştiu că minte, şefu'! Ştiu.
Bruce, calmează-te. Calmează-te, bine? Nu va mai lucra niciodată aici.
Se poate? Nu e doar testul.
Am primit rezultatele de la raportul medical al Angelei.
Şi însemnul era superficial, făcut recent, probabil auto-provocat.
- Am văzut... Am văzut... - În numele lui Dumnezeu. Nu eşti doctor.
- Dar am văzut... - Ai văzut greşit.
E ceva tipic la victimele traumelor să vrea să-şi
consolideze mărturia prin adăugarea de mici detalii.
Cine a semnat raportul? Îi cunoaştem?
Nu, e posibil ca ei să fie deja printre noi!
Nu cred nimic de aici.
Îi am deja pe cap pe tipii ăştia de afară.
Te rog, nu lăsa toate astea să te copleşească.
- Nu pe tine. - Ce...
Ai zis că erai urmărit pe stradă azi.
Te-ai văzut în oglindă recent?
Du-te acasă şi uită de caz pentru câteva zile.
Ceva se întâmplă cu tine.
Sunt detectivul Bruce Kenner. E 14 octombrie 1990.
- Spune-ţi numele complet. - John Gray.
- ...îmbrăţişa sau pupa... - Deci te evita?
Da. De asemenea...
John, termină cu prostiile, bine? Dă-ţi şapca jos.
Da. De asemenea...
John, termină cu prostiile, bine? Dă-ţi şapca jos.
Rahat.
- Te evita? - Da.
De asemenea...
John, termină cu prostiile. Dă-ţi...
Te-am întrerupt. Treceai în revistă lucruri care erau evidente şi te-am oprit.
Ce voiai să spui? Ce te-a făcut să te simţi vinovat?
Cred că avea legătură cu fiul meu, Roy.
El e... Mi se face rău şi când rostesc cuvântul.
Ce cuvânt?
E un sodomit.
E un ce?
De aceea l-am gonit.
Asta înseamnă că e gay?
Nu... Adică, la biserică le spunem sodomiţi.
Astea sunt păcate pe care oamenii le învaţă mereu de la vreun pervers.
Şi când Angela a început să mă acuze pe mine,
a fost clar pentru mine. Eu eram. Eu eram perversul.
Stai puţin.
Îmi spui că iei vina pentru abuzul sexual
asupra fiicei tale pentru că fiul tău e gay?
Da.
Şi ai aşteptat până acum să-mi spui asta!
- De ce eşti furios? - Acum îmi spui!
- De ce eşti atât de furios? - Doamne, John!
- Doar încerc să te ajut. - Încerci să mă ajuţi pe naiba!
- Te joci cu mine? - Nu, dle!
Uită-te la mine! Te joci cu mine?
Nu, nu te-am minţit niciodată, dle!
Crezi că nu vreau să pun capăt la toate astea? Aş face orice, Bruce.
Orice ca să plătesc pentru ce am făcut
copiilor mei.
Şi nu ştiu ce altceva să fac.
Mişcă.
Tu nu dormi niciodată, aşa-i?
Am o întrebare. Am nevoie de un răspuns simplu, da sau nu.
Te rog, ascultă-mă o secundă...
Câinii ăştia... Vă rog, gura!
Uită-te la asta. Te rog.
Vezi poza asta?
Credeam că o cunosc, eram convins că o cunosc, dar e o reclamă.
Evident. A fost prin tot oraşul. E un desen.
Nu? Dar de când a început cazul, m-am gândit la ea. Eu am pus-o aici.
N-o cunosc. Nici măcar nu e reală.
Dacă regresele sunt acelaşi lucru?
Nu sunt amintiri. Sunt fantezii.
- Sunt fantezii induse. - Induse de cine?
De noi. De terapie. De poliţie, de presă.
Îi bombardăm cu acelaşi lucru, iar şi iar.
Şi imaginaţia lor face restul.
Noi nu le eliberăm amintirile. Ăsta e un coşmar creat de noi toţi.
- Isterie colectivă. - Da. Da.
Nu are logică. Dar Nesbitt?
Ştii că e vinovat sau acum te îndoieşti de asta?
Nu, nu. George Nesbitt e vinovat, dar poate...
- Poate ce? - Nu ştiu.
Nu te mai agăţa de orice!
Nu mă agăţ de orice. Încerc să găsesc adevărul.
Îmi demolezi munca!
- Bine, bine... - Asta e ştiinţă.
- Asta e ştiinţă! - Încep să-mi folosesc capul iar.
La revedere, profesore.
Nesbitt, ce-ai făcut?
Ce ai făcut?
Aruncă aia! Treci acolo!
Să vă văd feţele! La amândoi! Să vă văd feţele!
Ai meritat-o.
Pentru că i-ai distrus viaţa, nemernicule.
Viaţa lui? I-au dat drumul.
- Aţi venit aici să sărbătoriţi? - Şi acum ce mă fac?
- Dar cariera mea? - Cariera ta...
Bine, da. Am făcut câteva greşeli.
Dar n-ar fi trebuit să plătesc pentru toate astea!
Ai obţinut ce-ţi doreai.
Doi măscărici pentru cazul tău de rahat. O să primeşti o medalie!
Bine, ascultă-mă.
Nu o să raportez asta.
Asta rămâne între noi. Dar spune-mi ce ştii, Nesbitt!
- Ce să-ţi spun? - Ce ne-ai ascuns!
Ce ştii doar tu.
Doar eu?
Ţi-am spus în acea zi, în maşină.
Am dreptate?
Trebuie să vorbesc cu Angela.
- Ce s-a întâmplat? - Am rezolvat cazul.
I-am prins pe toţi.
O aduc eu.
Bună, Angela.
Chiar l-ai rezolvat?
Nesbitt ne-a dat toate numele.
Da, ştiu, ştiu. Stai jos.
O să fii bine.
Angela, ştiu că ai păţit ceva groaznic.
Şi înţeleg de ce n-ai vrut să-mi spui asta până acum.
Nesbitt zice că te-au lăsat însărcinată.
Voiau să faci un copil pentru sectă?
Angela, nu ţine nimic în tine. Spune-ne totul.
De asemenea, ne-a spus
că a existat o ceremonie în cadrul căreia ţi-au stopat sarcina.
Te rog, spune-mi că n-au făcut-o...
Au pus fetusul în...
Angela.
Ce înseamnă asta?
Ce înseamnă?
Înseamnă că am inventat totul.
- De ce minţi? - Angela.
Ne-ai jucat pe degete de la început. Tu erai?
- Tu sunai la mine acasă? - N-am sunat pe nimeni.
Tu sunai la mine acasă.
Ştii ce mi-a spus Nesbitt cu adevărat?
Mi-a spus că îţi urăşti familia.
Că îi considerai o gaşcă de beţivani rataţi.
Şi că mama ta s-a sinucis fiindcă nu mai putea suporta.
E o minciună.
Chiar te-ai deschis în faţa lui George. Doar vă culcaţi împreună. Nu?
Şi când ţi-a spus că n-ar fugi niciodată cu o minoră...
Şi ai văzut că viaţa ta va fi la fel ca a mamei tale, ai decis s-o schimbi.
De ce plângeai în ziua aceea la seminar?
Deja ţi-am spus de ce, tatăl ei o violase.
Nu. Pot vorbi cu tine o secundă?
- Ce faci? - Vino să vorbim puţin.
Data viitoare când auzi vocea Domnului, nu ne suna.
Tu ţi-ai pierdut minţile? Deschidă această uşă! Dle Kenner!
Tu doar ne-ai spus exact ce voiam să auzim
ca să te descotoroseşti de familia ta. Nu e aşa, Angela?
Apoi ai mers prea departe şi acum nu te mai poţi opri. Am dreptate?
Cine o să te creadă, Bruce?
Mai ales când le voi spune tuturor ce ai făcut la cimitir.
În faţa mormântului mamei mele.
Tocmai ai ofensat pe cineva care te iubeşte foarte mult.
Te-am ofensat?
Crezi că-mi pasă?
Mă refeream la mama ta.
Ieşi din biserica mea.
Aveai dreptate, dle reverend.
Ieşi afară!
Chiar există. Răul în sine.
Poliţia nu are nici o pistă.
Lucru des întâlnit în cazurile de abuzuri satanice ritualice.
Dar asta ridică întrebarea: "Unde e dovada?"
Diavolul ştie unde e dovada.
El îşi ghidează şi ajută acoliţii să o ascundă.
Ca să ne facă să credem că el nu există.
Am văzut ce au făcut!
Omorau bebeluşi, iar uneori îi mâncau.
Apoi le ardeau rămăşiţele şi le îngropau pe proprietatea tatălui meu.
Mi-au spus că mă vor ucide.
Aleg să vorbesc despre asta pentru ca oamenii să ştie adevărul.
E ceva mult mai mare decât pare.
Sper ca oamenii să realizeze pericolul enorm în care se află.
Oamenii trebuie să ne creadă. Credeţi-ne!
Asta e partea înfricoşătoare. Am crezut.
Hei! Te-ai descurcat bine.
Să mergem.
Pesemne Angela a citit-o.
Sau a văzut unul din show-urile la care dă interviuri acum.
Nu contează, sunt numai gunoaie.
Restul sunt doar atacuri de panică, ca acela pe care l-am avut aici.
FBI-ul deja a depus la arhivă toate astea.
Dar nu înţeleg. Viziunile mele, ale mamei mele, ale lui Roy?
Toate se potrivesc, cum e posibil?
Ai văzut ce te-am făcut noi să crezi, iar noi credeam în ce-ai văzut tu.
Ne învârteam în cerc. Tortura, fotografiile, sacrificiile.
Noi le-am inventat.
Am vorbit cu procurorul. În regulă, ascultă.
Nimeni nu vrea să-şi asume vina pentru harababura asta, bine?
Vor vrea să mărturiseşti că ţi-ai molestat copilul,
dar nu ai de ce s-o faci, fiindcă nu au un caz.
Angela e singura care ar trebui să te îngrijoreze.
Nu, doar... Las-o pe Angela în pace.
Te rog s-o laşi în pace. Mai întâi ai spus că eu sunt diavolul. Ţi-aduci aminte?
În toţi aceşti ani, în care am băut şi m-am autodistrus
şi n-am avut grijă de familia mea, până ce Emily...
John. Trebuie să nu te mai pedepseşti singur.
Emily a renunţat. Soţia mea a renunţat.
Şi Angela nu s-a plâns niciodată. N-a zis niciodată nimic.
Şi toată ura asta de acum...
E vina mea.
- Eu am făcut-o să fie aşa. - Eu te-am dezamăgit.
Nu vezi? Încă de la început, n-am putut să văd ce se întâmplă.
Am crezut că acest caz...
Că eram singurul...
Am fost un prost, John.
Te rog. Te rog, măcar lasă-mă să te ajut să ieşi de aici.
- Chiar vrei să mă ajuţi? - Da.
Atunci spune-i procurorului că pledez vinovat.
Nu. John, o să primeşti cel puţin cinci ani.
Nu-mi pasă, nu contează
câtă vreme o laşi pe Angela în pace. Nu te duce după ea.
Ea îşi va da seama că fac asta pentru ea, ca s-o protejez.
Şi astfel, poate...
Poate într-o zi mă va urî mai puţin.
Şi asta e tot ce vreau.
Au mai existat cazuri similare până ce
valul de panică s-a diminuat şi, într-un final, s-a oprit.
N-a fost găsită nici o dovadă care să ateste
practicarea abuzurilor ritualice de culte satanice structurate.
Traducerea: bucyfall
-= www.OpenSubtitles.org =-