23.976 Romanian
Domnule, suntem în spaţiul aerian mexican de zece minute.
Da, da...
- Hei. - Da ?
Ţi-am arătat vreodată cabana mea ?
De la doar trei metri, de fiecare dată când zburăm pe aici !
Dă-mi coordonatele, grozavule.
243 grade, 1 minut, 900 mile...
Lasă, am văzut-o.
Fie-ţi milă ! Am mâncat un burrito la micul dejun !
Relaxează-te. E ultimul meu zbor.
Al tău, nu al meu.
- Prefer un pic de altitudine, dle. - Altitudine ?
Preferi altitudinea ?
Altitudine !
De acord.
Nenorocitule !
Eşti bolnav, ştiai ?
Să vedem cadourile !
Bine, bine...
Bine, băieţi.
Astea sunt de la fetele de la "Afterburners".
Şi-mi promit...
Ei bine, e o poză cu ceea ce-mi promit.
Fred.
Uită-te la astea.
Astea sunt de la Tiburón Méndez.
- Cine ? - Cine ?
El ne-a trimis şampania, idioţilor.
"Marina te-a ţinut destul timp. Acum e rândul meu."
"Vino în Mexic, să împuşcăm ceva cu adevărat. Tibey."
El şi Jay sunt parteneri de tenis,
aşa că dacă apare vreo ofertă pentru vreo partidă prietenească,
ascundeţi-vă portofelele.
Şi ăsta...
... e din partea noastră, a tuturor.
Căci ştim că eşti prea zgârcit să-ţi cumperi unul.
- Da. - Aşa e.
Bun, la naiba. Presupun că acum ar trebui să...
... să le spun tuturor ce gândesc despre ei...
Da !
Sunteţi cei mai buni.
A fost o onoare să fiu alături de voi.
Şi spre surprinderea mea...
... spre marea mea surpriză e mai greu să-ţi iei rămas bun...
... decât am crezut.
Ticăloşi, unul şi unul.
Da !
Ai idee când o să te întorci ?
Nu.
Nimic nu e pentru totdeauna, prietene.
Cred că aşa e.
Exceptând prietenia.
- Ai grijă ce faci pe acolo. - Încearcă să nu-mi distrugi casa.
Doar mă cunoşti.
Încearcă să nu-mi distrugi casa.
Madero.
O să mă gândesc la tine.
- Bună. - Bună.
M-am cam rătăcit. Mă întrebam dacă...
Totul e în regulă ?
Da, i-a căzut o potcoavă.
Poate mă poţi ajuta.
Încerc să ajung la casa domnului Méndez.
- Eşti dl Cochran ? - Da.
- Doamna... ? - Méndez, da...
Înseamnă că-s pe aproape.
Eşti. E prima poartă pe stânga.
Mulţumesc.
Mică, nu ? Dar drăguţă.
Bună ziua, dle Cochran.
Vă aşteptam acum două zile.
Sunt în vacanţă. Am luat-o mai uşurel.
- Bagajele ? - Sunt în jeep.
Roberto.
Nu, nu...
Mă cazez undeva pe plajă. Mulţumesc.
Am pregătit o cameră pentru dta aici.
Îmi place pe plajă.
Cine eşti ?
Eu sunt César.
Ce lovitură de rahat.
Pe cine crezi că o să batem dacă jucăm aşa ?
Cocharan. Vezi unde am ajuns ? Haide, tu !
Îţi imaginezi ce s-a ales din ritmul meu ?
Nu. Pur şi simplu, nu !
- Ce ? - Nu încerca să te prefaci.
Iar eu, am să joc cu o rachetă nouă.
De acord ? Ca să fim pe picior de egalitate.
- Vreau un punct avans la joc. - Nu.
Hai, sunt atât de bătrân că aş putea să-ţi fiu tată.
Nu-ţi dau nimic. Am spus că jucăm de la egal la egal.
Mă bucur să te văd, la naiba.
Te-am aşteptat pe aici ca un şcolar stupid.
- Pe unde ai umblat ? - M-am oprit pe la cabană.
Am vrut să-l alerg pe Rocky puţin
şi să mă asigur că localnicii n-au cărat totul de pe acolo.
Mi-ai lipsit. Mi-am făcut griji. Ar trebui să mă înveseleşti.
Am s-o fac.
Ce înseamnă asta ?
Înseamnă că n-am uitat pe terenul cui sunt.
Să nu uiţi.
Bun, puţină încălzire, da ?
Nu, fără încălzire.
- Să jucăm. - Câte partide îmi acorzi ?
Câte vrei.
Am deprins asta de la nevastă-mea.
Caviarul, nu manierele.
Ţi-am adus ceva.
- Pentru mine? - Pentru tine.
E frumoasă.
Îmi place.
Vreau s-o vadă şi soţia mea.
I s-a spus deja, domnule.
- Ştie că mâncăm ? - Da, domnule.
Spune-i că o aşteptăm.
E o fată minunată.
Uneori mă gândesc că trebuia să mă însor cu mama ei.
Ar fi fost mult mai rezonabil.
Presupun că-ţi sunt dator.
Nu. Acum suntem chit.
- Ce vrei să spui ? - Armele. Suntem chit.
- Ţi-au plăcut armele ? - Mult.
E un bun început pentru noi.
Cândva în anul ăsta o să le ducem în Italia
şi o să le reglăm cum trebuie.
De acord.
Ştii ? Poate că e mai bine că nu stai aici.
Afurisitele astea de alegeri au întors totul aici cu fundul în sus.
- Eşti sigur ? - Dar ne vom face timp de distracţii.
Ştii, mă gândeam la o vânătoare mâine dimineaţă.
- Ce ? - Ce zici ?
La naiba, de asta am venit aici.
Aici.
- Bună ziua. Ce s-a întâmplat ? - Îmi pare rău.
- M-am rătăcit. - Nu ţi-ai luat harta ?
Am luat ce mi-ai dat, dar n-am putut urmări indicaţiile.
Tu ai făcut asta, César ? Rocky nu putea citi, aşa că...
- Ce e cu harta ? - Am desenat-o cât am putut de bine.
- Glumeam. - Glumeşte, doar.
E o dimineaţă friguroasă. Bei o cafea fierbinte, nu ?
- Cine e ? - Senor Quinones.
Dă-l naibii. Spune-i că-l sun mai târziu.
Spune că-i urgent, domnule.
Ah, nenorocitul.
Am un politician care nu e capabil să ia o decizie.
- O să răceşti. - Nu, mi-e bine.
Numai curvele fumează în public.
Jay ! Ea e Miyrea, soţia mea.
El e Jay Cochran.
Prietenul eu.
Tibey mi-a vorbit mult despre tine.
Probabil c-ar trebui să auzi şi versiunea mea.
Bună.
Ce naiba e aşa de amuzant ?
Douăzeci de mii de dolari americani.
Cam asta-i cu pedigriurile, nu ?
Iartă-mă, Jay. Trebuie să plec.
Asta înseamnă că nu cinăm în seara asta ?
Ba sigur că da. Jay, vino şi tu.
- No e nevoie... - Ei, haide ! Vreau să vii.
Te rog, dle Cochran. Prietenii politicieni ai lui Tibey sunt plictisitori.
Are dreptate. Dar cina va fi scurtă.
Şi dacă nu-ţi place vreunul, fă-mi un semn şi... îl dau afară.
Nu, nu. Kansas City, Missouri. Este şi un Kansas City în Kansas.
Noi suntem din Missouri.
Dar lucram în Las Vegas,
şi acolo i-am întâlnit pe Porfirio şi Cisco.
Şi ştiţi ce ? Ne-au oferit câte o slujbă.
Ştii unde e Cozumel ?
Am o casă acolo. Eu şi Díaz.
Peştele spadă era, al naibii, cât toată barca.
Scuzaţi, dar şi noi ne tragem de pe străzi, ca şi soţul dumitale.
Sau vânătoarea ? Preferi vânătoarea ?
- Am o casă în... - În Mérida.
Mérida. Tot ce doreşti.
Sute de raţe, sute de prepeliţe.
Orice, pentru amândoi.
N-o să împuşc nici un fel de sută.
Amuzant.
Credeam că ai fost în Vietnam.
Ce s-a întâmplat ? N-ai avut parte de nicio acţiune ?
Dl Cochran e pilot. E cunoscut peste toată lumea.
Ştii care e cea mai mare chestie pe care am ucis-o vreodată ?
Un jaguar.
Avea trei metri, inclusiv coada.
Ştii cu ce ?
Cu maşina.
Aşa e.
Stătea pe şosea.
- Te rog să ne scuzi, dragă. - Da.
Vom discuta nişte afaceri.
lbarra.
Da.
- Scuzaţi-mă. - Poate.
Dle Cochran.
Sunt sigură că Tibey ar dori să mai rămâi.
Patroane, n-a fost uşor.
Am lucrat din greu cu oamenii ăştia.
Suntem foarte aproape.
Dar e o problemă.
Care anume ?
Lucrurile nu mai sunt cum erau odată.
De exemplu, 200 de milioane de psesos nu mai sunt ce au fost.
Iar tipii din sindicat sunt mai inteligenţi decât erau odată...
Şi sunt şi mai mulţi. Şi oamenii ăştia...
... nu respectă numele lui Tiburón Méndez.
Pentru ei e doar o chestiune de bani.
Aşa că au considerat oferta ta o insultă.
Încă ceva.
Americanul, deşi e prietenul tău,
ne-a insultat de două ori.
Asta e o altă chestiune.
Cum l-ai cunoscut pe Tibey ? Cum s-a întâmplat ?
Îl cunosc pe Tibey de când mă ştiu.
Făcea afaceri cu tatăl meu.
Tibey l-a salvat de la faliment şi au devenit prieteni apropiaţi.
Cam aşa se aranjează căsătoriile pe aici.
Te-am lăsat fără grai ?
- Da. - Da.
- Nu e politicos să imiţi oamenii. - Ştiu.
N-a fost aşa.
M-am măritat cu Tibey pentru că eram îndrăgostită de el.
Toate surorile mele erau îndrăgostite de el.
Bun, s-a făcut târziu.
Vrei să-i spui lui Tibey că eram obosit ?
Da.
- Mulţumesc pentru cină. - Cu plăcere.
Eşti prost.
Dar tu eşti mai prost.
În timp ce încercai să-mi furi banii,
sindicatul a acceptat oferta lui Mendoza.
Mâine...
va fi un anunţ.
Va fi un anunţ de sprijin pentru Mendoza.
Mi-ai ţinut un discus lung...
despre cum s-au schimbat lucrurile.
Crezi că-mi poţi ţine prelegeri...
în propria mea casă.
Mi-ai insultat oaspetele.
Poate te gândeşti că eşti în locul meu.
Să-l întrebăm pe prost.
Crezi că el e în locul meu ?
Domnule, dacă eu v-am ofensat...
Nu, nu... Amândoi. Dar greşeala ta nu înseamnă nimic.
Întotdeauna voi putea să-mi cumpăr un sprijin.
Dar n-ai maniere.
Nici pentru tine, nici pentru tine...
numele meu nu semnifică nimic.
Eşti foarte isteţ.
Dar încă nu-mi poţi lua locul.
Vrei să lucrezi pentru mine ?
Da, domnule. Da...
- Bună. -Bună.
Vrei să intri câteva minute ?
Da, stau puţin.
O să fac nişte limonadă. Vrei şi tu ?
Da, vreau.
- Ai nevoie de ajutor ? - Nu, ştiu să fac limonadă.
Sper că nu te-am făcut să te simţi stânjenit aseară.
Nu, n-am fost stânjenit.
E cam ciudat aici. Te simţi confortabil ?
Da, e agreabil.
E ceva în neregulă ?
Nu, totul e bine.
- Eşti sigur că nu vrei să te ajut ? - Nu !
Nu.
La naiba.
A scăpat câinele.
Fii atentă.
- Urăsc partea asta. - Ce parte ?
Partea în care nu ştiu dacă o s-o facă.
Rock, hai !
- Ţi-a plăcut? - Da, e grozav.
Hai, Rock.
Hai.
Tibey mi-a spus că erai căsătorit.
Am fost, cândva. Acum sunt divorţat.
Ce s-a întâmplat ?
Nu trebuie să-mi răspunzi. Scuză-mă.
Cred că eram la fel de căsătorit cu avioanele cum eram cu ea.
Nu era un mod prea bun de a trăi.
Cred că oamenii se iubesc unul pe altul cât de bine pot.
- Vrei să încerci trucul ăla ? - Sigur.
- Eşti sigură ? - Da.
- Eşti sigură că vrei să încerci ? - Da, sunt absolut sigură.
Ce ?
Ce-ai spus ?
Eu n-am spus nimic, dar Rocky se gândeşte să fii legată la ochi.
Rocky se înşeală. Pune-o aici.
Rocky. Rocky, sus !
Bun băiat, Rocky.
Bine, băiete. Da.
Cred că Rocky are mai multă minte decât noi amândoi.
Mulţumesc. Ar trebui să plec.
Trebuie să merg.
Miyrea.
Cauţi pe cineva, dle Cochran?
Nu. Pe mine mă caută cineva ?
- Nu, domnule. - Hai să ne înţelegem.
Eu nu te plac, tu nu mă placi. Da ?
Aşa că dacă mă uit după cineva, nu e treaba ta. Înţelegi ?
Afară. Îmi pare rău, am văzut-o afară.
Bun, punct de meci.
Out.
Pur şi simplu out.
- Hei, stai puţin... - Nu, Jay.
- La ce distanţă trebuie să fie ? - A fost afară.
Imbecilul ăsta a trişat tot jocul.
- Fă-i pe plac. Am nevoie de el. - O să-i facem pe plac diseară.
Şi care-i diferenţa ?
Adică... nu pot să câştige ei ?
Nu. Nu aşa. Să-l ia naiba. Pentru tine, poate-i important,
dar pentru mine, tipii ăştia nu fac nici cât o ceapă degerată.
În plus, nu-mi permit să pierd 500 de parai.
Bine, te susţin.
Bun. Punct de meci.
Eu, eu.
Oh, nu, nu.
Eşti în regulă, Nano ? A fost un accident, omule.
Hai.
Bun joc. Carlos.
A fost bine azi, nu ?
Spune-mi,
de ce vrei să-mi omori toţi prietenii ?
Poate că nu mă simt în elementul meu aici. Nu ştiu.
Ai nevoie de un hamburgher şi de nişte cartofi prăjiţi.
Poate că da.
- La naiba. - Ce s-a întâmplat ?
Războiul rece continuă.
De fiecare dată când ne certăm, pune muzica asta, Ranchera,
pe care ştie că n-o suport.
Sunt melodiile cu care am crescut.
Dă-mi voie să te întreb ceva. Crezi că soţia mea e frumoasă ?
- Ce ? - Da.
Ce vrei să-ţi spun ? Bineînţeles.
Căci pentru o femeie ca asta...
faci orice ca s-o păstrezi.
- Madero ? - Da. Cine e ?
Sunt Jay.
La naiba, omule, unde eşti ?
Sunt aici, în Mexic.
Ce e cu tine ? Ce s-a întâmplat ?
Cred că m-am ars.
Ce e ?
Cred că m-am îndrăgostit.
Crezi că te-ai îndrăgostit ? Nu e genul tău.
Ştiu.
De cine ?
- De soţia lui Tibey. - De soţia lui Tibey ?
Te-ai îndrăgostit de soţia lui Tibey ?
Cum s-a putut întâmpla aşa ceva ?
Nu ştiu.
Ascultă aici. Mişcă-ţi fundul de acolo, chiar acum.
Îţi pui rahaturile în maşină, o iei spre graniţă şi conduci.
Auzi ?
Aici dacă te dai la nevasta unui moş, eşti băgat la terapie de grup.
Acolo e treabă serioasă şi-or să te împuşte.
Jay ? Jay ?
Mi-ar plăcea să pot sta mai mult de două ore cu tine.
Poate că s-ar putea.
Isabella, vreau să-ţi cer o favoare enormă.
S-ar putea să trebuiască să minţi.
I-am spus lui Tibey că merg să te vizitez în Miami câteva zile.
Nu. Nu. Nu vin cu adevărat.
Vreau doar să te rog să te prefaci în caz că te sună.
Jay, pot să intru ?
Sigur.
Sunt singur.
Mă duceam la o întâlnire.
- Sper că nu te superi. - Nu, nu.
- Poţi să-mi dai un pahar cu apă ? - Absolut.
Te rog, ia loc.
Mulţumesc.
Pleci undeva ?
Până la cabana mea.
Am o idee mai bună.
Mă duc în Barranquilla, apoi în Caracas, câteva zile.
Mi-ar plăcea să zbor cu tine.
Doamne, Tibey. Abia am lăsat manşa de mai puţin de-o lună...
Nu mai vrei să zbori ?
Am avut momente minunate.
Aş vrea să pot spune "da", dar...
mi-a intrat în cap să mă duc la cabană.
Nici ca o favoare ?
Nu pot, Tibey.
Înţeleg.
Chiar şi plăcerile simple pot ajunge ca drogurile uneori.
Atunci, când porneşti spre cabană ?
- Mâine dimineaţă. - Cu toţii plecăm de dimineaţă.
Eu la Caracas...
... soţia mea la Miami...
... iar tu, dragul eu prieten, la Agua Prieta...
... unde chiar şi mexicanii se simt însinguraţi.
Cum ţi-am promis...
Du-te în Italia să-ţi reglezi armele.
Jay ?
La revedere.
Lipsesc doar sfârşitul de săptămână.
Te-ai mai gândit ?
Sărută-mă.
- Deci ? - Deci ?
- Deci, e grozav ? - Minunat.
- Spune "grozav". - Grozav. Grozav.
Vreau să dorm chiar aici.
Stai. O să mâncăm aici.
O să facem totul aici.
Ieşi afară, Rock.
Târfă infidelă !
Nu.
Nu !
Ridică-l.
Vreau să vezi ce li se întâmplă târfelor.
Târfa ta.
Vrei să ţi-o tragi ?
O să ţi-o tragi de 50 de ori pe zi...
... până o să mori !
Te-am avertizat, doar !
Ce-i asta ? Trebuia să fie frumoasă ! Asta e o casă respectabilă.
Dă-i câte două grame zilnic din rahatul ăsta.
Unde-i camera ei ?
Sus pe scări. Du-o în camera ei... Acum !
Niciodată nu-ţi aminteşti numele meu.
Ramón. Mă cheamă Ramón.
Dar o să-l înveţi. Foarte bine.
Nelli. Du-te şi adu căruţa.
Ticăloşii. Ce nenorociţi.
Fă ce poţi pentru el. Probabil că va muri oricum.
Vom vedea...
Du-te, pleacă de aici. Acum !
Mă cheamă Antonio. Nu-ţi fac nimic rău.
Nu crezi c-ar trebui să ne întoarcem ?
Să mai mergem puţin.
Amice...
n-o să te transformi într-un leu în doar câteva zile.
Bun, încearcă.
Un moment. Încă o dată.
Doamne !
Gata.
E un miracol, omule.
Miracol e că rahatul ăsta a mers până acum.
Bătrâna se duce destul de devreme astăzi pe munte.
I-am spus că pleci.
Cred că e furioasă pe mine.
Da, o să-i treacă.
Poate o să găseşti un alt gringo în râpă.
Ştii, amice ?
Cred că e bine că pleci.
Ştie lumea de tine, de-acum.
Chestia asta ţi-a pricinuit neajunsuri ?
Mie nu, dar acum umblă oameni pe aici
întrebând de un american care ar putea sau nu să fie mort.
Graniţa nu e departe de aici.
Cred că mai bine ai trece dincolo.
Altfel...
n-o să mai pleci din Mexic în viaţă.
Mulţumesc, dar... trebuie să găsesc pe cineva.
Tiburón Méndez este în Durango.
Ar putea fi şi ea acolo.
Când pleacă ?
În vreo oră.
Ne-ar face plăcere să aşteptăm cu tine, dar trebuie să plecăm.
E frumoasă.
Trebuia s-o fi văzut pe mama ei.
Jay, ia asta pentru tine.
L-am făcut chiar eu.
Perfect pentru a tăia boaşele inamicilor tăi.
Stai o secundă, da ? Aşteaptă doar o secundă.
- Eşti în regulă ? - Da, sunt bine.
- Eşti sigur ? - Da.
- Dă-mi voie să te ajut. - Mulţumesc.
Nu prea sunt eu însumi acum.
Mai ales că a trebuit să-l strunesc pe ticălosul ăsta tocmai din Texas.
Probabil că o să trebuiască să-l dopez înainte de a-l duce.
Cu siguranţă se aşteaptă la un armăsar docil şi de încredere,
ceea ce el clar nu e.
Nu e un cal chiar atât de rău. Doar că nu-i plac drumurile lungi.
Urcă !
În copilărie familia mea avea un armăsar belgian.
Nu asculta decât dacă venea şi câinele cu noi.
Fără glumă ?
Cu hainele astea te-am luat drept un muncitor.
E o crâşmă acolo. Ce-ai zice să bem ceva ?
- Şi să mâncăm ceva, poate ? - Bine.
E-n regulă.
- Sigur ţi-ai revenit ? - Da, e în regulă.
Ştii ce ? M-am săturat de afacerile astea cu cai.
Douăzeci de cenţi pe kilometru transportul, plus 10% din vânzare.
Din Montana în Mexico City... car rahaturi pentru imbecili.
Ce-i aşa de amuzant ?
N-am mai auzit limba de acasă de o bună bucată de vreme.
- De unde eşti ? - Din Durango.
La naiba, omule.
Bilet de călătorie - dl Cochran Agua Prieta - Durango
De ce nu zici aşa ?
Vino cu mine, confortabil.
Poate o să şi conduci puţin.
Nu cred că vrei să mergi cu vreun autobuz din ţara asta.
Nu eşti dependent de droguri, nu ?
Nu.
Ce e ? Parcă ai văzut o fantomă.
- Eşti pregătit să mergem ? - Da, sigur.
Ce-ar fi să porneşti maşina ?
Ce e, bastardule ?
Care-i problema ta ?
Prietene !
Să te ia naiba, amigo.
- Dă-i drumul. - Eşti în regulă ?
- Da, e bine. - Se pare că am aici un învingător.
Chestia asta poate merge mai repede ?
Sigur.
Sigur nu vrei să vii, omule ?
Ştiu bine oraşul ăsta.
Ai condus destul,
puţină tăvăleală ar putea să te mai relaxeze.
L-am ucis pe omul pe care-l uram, astăzi.
Te înţeleg.
Nu vrei să amesteci plăcerile.
Sigur nu vrei să vii ?
Nu. Cred că o să plimb calul.
Urează-mi noroc.
- Închide uşa, Romeo. - De acord.
- Ajută-mă. Nu mai vreau. - Îl împărţim.
Nu-ţi face griji.
Sunt multe limite.
Somn uşor, micuţo.
De ce dormi aici, afară ?
Doamne !
Am făcut-o.
Târfa grăsancă aproape m-a omorât...
dar am făcut-o.
Ce ?
S-a răsucit mai dihai ca un contorsionist din India.
Trebuie să te vadă un doctor.
- Auzi ? - Nu-mi trebuie niciun afurisit de doctor.
- Ai nevoie de un doctor. - Mi-a ajuns rahatul ăsta.
Prefer să cad mort aici.
Bun. Îţi aduc lucrurile.
Cum arăt ?
Ca un supravieţuitor, amice.
Nu minţi ?
Nu mint.
Care-i treaba aici ?
Doamne.
I-am spus să aducă banii aici.
De obicei intru înăuntru
dar acum nu mă simt bine.
Ca să-ţi spun adevărul, cred că mă duc pe copcă.
Nu-mi simt picioarele.
Grozav cal.
Regret că nu te simţi bine.
Presupun că o să putem ieşi de aici fără să fim jefuiţi.
Îţi înţeleg grija.
Uite, doar...
spune numele ăsta oricui te-ar deranja.
Se vor scăpa pe ei şi vor fugi ca iepurii.
Da ?
De acord.
Domnule...
L-am sunat înapoi pe baron...
şi e cât se poate de sigur, domnule.
Era Cochran.
Poate că tot el l-a ucis pe Elefant.
Nu că l-aş învinui, totuşi.
Să pun să-l omoare ?
Nu ştii unde e.
Cum o să-l omori ?
În plus, eticheta cere să-l omor eu.
Eticheta. Nici măcar nu ştiu ce înseamnă cuvântul ăsta.
- Aş vrea o cameră. - Îmi pare rău, dle.
Avem o formaţie de rock-and-roll. Toate camerele single sunt ocupate.
Uite, chiar am nevoie de o cameră.
Mi-am adus aminte că avem una.
Dar e redecorată. E una dublă.
- O iau. -Semnaţi, vă rog, şi bine aţi venit.
Am nevoie de pisica mea! Acum ! De zeci de ori i-am zis cameristei...
Închide uşa, să nu iasă pisica.
Şi ce face ? Lasă uşa larg deschisă şi pisica iese.
Ai înţeles ? Poate să mă ajute cineva ?
Preţioaso !
Draga mea !
- Dă-mi cheia. - Sunt atât de fericită !
- Mulţumsc, domnule. - Să-i mulţumim domnului drăguţ.
Alo ?
- Nu vreau nimic ! - Poliţia federală.
Da ?
Dl Cochran ?
Johnson.
A fost o prostie să păstrezi rulota pentru cai.
- Ce vrei ? - Nimic pentru mine.
Atunci bate la altă uşă.
Numele meu e Amador, dle Cochran. Mauro e prietenul meu.
- Nu dau doi bani pe cine eşti. - A spus că ţi-a dat un cuţit.
Sperai să treci neobservat pe aici ?
Nu te juca cu mine. Te-am întrebat ceva.
Mauro zicea că o cauţi pe soţia lui Tiburón Méndez.
Ăsta e un act de curaj, dar prostesc.
Mulţumesc pentru sfat. Ce ştii ?
- Zvonuri. - Cum ar fi ?
Bârfe de-ale mexicanilor. Dar am să am nişte informaţii mai bune cât de curând.
Trăieşte ?
La naiba, te-am întrebat ceva ! Trăieşte ?
Da, trăieşte.
Ştiu totul despre tine. Îţi ştiu povestea.
- Ştii povestea ? - Da.
În timp ce-mi bei berea, ce-ar fi să mi-o spui pe a ta ?
Mauro a fost însurat cu sora mea.
A fost prinsă...
în nişte relaţii de afaceri legate de Tiburón Méndez...
şi a fost ucisă.
Asta a fost cu mult timp în urmă.
Nu poţi ucide un om ca Méndez şi să speri că scapi cu viaţă.
N-am zis c-am venit să ucid pe cineva, da ?
Vreau doar fata.
Există o şansă s-o iei, dar trebuie să mă asculţi.
Te ascult, dar nu pot garanta pentru cât timp.
Sunt şanse mari ca anumite persoane să ştie deja că sunt aici.
Aşteaptă-mă. Mă voi întoarce mai târziu, în seara asta.
Trebuie să ieşi, du-te la bar. E muzică acolo, amestecă-te printre oameni.
Eu scap de rulotă.
Să nu mă tragi în piept.
Învaţă să te relaxezi.
Ce faci, cowboy ?
Nu sunt cowboy.
Vrei să-mi aprinzi ţigara ?
Îmi pare rău. Încerc doar să port o conversaţie politicoasă.
Mizerabilul ăla a fost aici noaptea trecută.
Cred c-ar fi trebuit să cad pe spate, sau aşa ceva.
E drăguţ, dar e un ticălos.
- Unde te duci ? - Am terminat.
Nu mă părăsi acum. Dacă pleci, fac scandal.
- Vrei să vii ? - Ştiam eu că o să spui asta.
Să ţi-o trag.
Ce ?
- Amador ? - Cochran.
- Cine-i ăsta ? - Vărul meu, Ignacio.
E un tip dur din munţi.
O să ne ajute să ieşim.
Hai să nu vorbim afară, da ?
Ce-i cu asta ?
E prietena mea. Ce ştii ?
E de încredere. Ce ştii ?
N-o să-ţi placă.
Ştii unde e ? Spune.
E într-o casă de toleranţă.
Unde ?
Nu ştiu încă.
E într-o casă de toleranţă şi nu ştie nimeni unde e ?
O s-o găsesc, dar îmi trebuie ceva timp.
- Ştiu cum s-o găsesc. - Ce vrei să spui ?
Adică am propria mea pistă. Am văzut un tip în bar acum o oră.
Nu-i ştiu faţa, dar îi ştiu cizmele.
- Nu, aşteaptă. - Lucrează pentru Tibey.
Trebuie să aştepţi. E o greşeală.
M-am săturat să aştept.
Ascultă-mă. Ne ocupăm noi.
Unde-i tipul ăsta ?
Ţi-am zis, în barul hotelului.
Nu poţi intra în bar aşa. Nu poţi intra cu o armă.
Spune-mi cum arată.
Bun, spune-mi despre cizme.
Are cizme alb cu negru şi placate cu argint...
Va fi la spectacolul din seara asta. Pot să-i dau un permis de intrare în culise.
Da, asta ar fi bine.
Eşti o târfă şi noi te-am tratat ca pe o regină !
Nu.
Ce s-a întâmplat ?
Ţi-am adus un cadou.
Domnul Cizme.
Unde e ?
A spus că vrea să facă amor cu mama ta.
Ştiu ce-a spus ticălosul.
O cerere cam ciudată.
La ce distanţă e, unde e ? La 30 de kilometri ?
- 30-35 kilometri. - Deci ştii locul.
Da, ştim locul.
Deci dacă plecăm, ajungem într-o oră.
Nu... E sâmbătă noapte. Locul e plin.
- La naiba ! - Uită.
Mă duc singur, nu trebuie să vii.
Ai dreptate, nu trebuie să vin, dar lasă-mă să-ţi spun ceva.
Méndez a fost dur cu multă lume şi nu intru în detaliile sângeroase.
La naiba, Cochran! Ai încredere în mine ?
Hai s-o facem în zori.
Cum rămâne cu el ?
Îl ştim de când eram copii. Dacă-l lăsăm în viaţă, crezi că o să ne ierte ?
Pleacă de aici.
Mă cunosc aici.
Unde e ?
- Cine-i asta ? - Ea e matroana.
Ştii unde e !
Unde e ? Vorbeşti engleza ?
Poţi să-mi spui unde e ?
Poate într-o casă din Mazatlán unde sunt bogătaşii.
Şi era foarte...
... populară.
Unde ?
Dacă nu e unde spui...
... mă întorc şi te omor.
Nu ştie.
Stai ! Stai !
Sigur, dl Méndez e mereu în rugăciunile noastre.
Nu vom uita niciodată, Mary.
Ce se întâmplă ! La naiba. E acelaşi lucru.
Vânează dimineaţa şi se întoarce după-amiaza...
Nu se schimbă nimic.
N-o să ne ducă la ea.
Ar trebui să-l împuşc pe ticălos chiar de aici.
Mă doare-n cot dacă o să ştie sau nu cine l-a ucis.
E un tip nou.
Călăreşte cu Tibey ?
Numele lui e Resabio.
E ciudat.
Cred că Méndez e foarte speriat.
- De ce ? - Pentru că ticălosul ăla e un câine turbat.
Nu poate fi controlat.
Deci ce vrei să faci ?
Dacă stăm aici nu rezolvăm nimic.
Bun, să mergem înapoi în oraş. Să întrebăm mai mult.
Ramón...
... de cât timp eşti cu mine ?
De unsprezece ani, stăpâne.
- Te-am tratat bine ? - Da, stăpâne.
Atunci de ce nu mă respecţi ?
Te respect, stăpâne.
Pablo zice că nu.
Că ai profitat de soţia mea...
Poate... Poate că aş putea înţelege.
Dar apoi am auzit că te plimbi pe aici...
lăudându-te că ai s-o omori.
Ai uitat ceva foarte important.
Ai uitat a cui soţie e.
Nu.
Veşti proaste.
E foarte bolnavă.
Nimeni nu ştie unde este sau nu vrea să spună.
E timpul să vorbesc cu Tibey.
Poate fi foarte periculos.
Nu mai am ce să fac. Nu mai pot aştepta.
Nu ştiu cum s-o spun...
Mulţumesc. Îţi sunt dator.
Eşti un ticălos nebun, Cochran, dar rămân alături de tine.
Tibey călăreşte în fiecare dimineaţă în zori.
Ştii ? Va crede că eşti o fantomă.
Asigură-te că ai mâinile libere şi ţine-le să le poată vedea.
Ai încrederea în noi, bine ?
Am încredere, dar indiferent ce s-ar întâmpla...
... nu-l ucide. O fac eu.
Am înţeles.
Unde e ?
Probabil că amândoi merităm să murim.
Poate.
Acum îţi cer ca bărbat...
... şi ca fost prieten...
... să-mi ceri iertare...
... pentru că mi-ai luat soţia de lângă mine.
Îţi cer iertare...
... că ţi-am luat soţia.
E într-o mănăstire...
... din Morito.
Domnule... Nu puteţi intra, domnule.
Domnule, nu se poate, vă rog.
Domnule, vă pot ajuta ?
- Vreau s-o văd. - Este foarte bolnavă.
Te iubesc.
Vrea să iasă afară.
Te iubesc.
Traducerea şi adaptarea catabeg