25.000
Aici, în Verona-ncântătoare,
A două neamuri mândre veche ură
A izbucnit din nou, prin certuri care
Să curgă sânge mult de fraţi făcură.
Din cele două case-nduşmănite
Ies doi îndrăgostiţi loviţi de soartă
Şi vrajba cu nenorociri cumplite
Sfârşeşte prin a tinerilor moarte
Iubirea lor cu soartă-ngrozitoare,
Şi ura ce nu poate-a fi-mpăcată
Decât cu moartea scumpelor odoare,
Pe pânză-n două ceasuri vi se-arată.
A două neamuri mândre,...
..veche ură,...
..Aici, în Verona-ncântătoare,...
..a izbucnit din nou prin certuri care,...
..să curgă sânge mult de fraţi făcură.
Din cele două case-nduşmănite,...
..ies doi îndrăgostiţi loviţi de soartă.
O javră din casa Capulet mă întărâtă!
Rahat de Pierde Vară!
Rege Latrinal! Degenerarea, Voastră!
- Cearta-i între stăpâni. - Dar, n-om fi mai prejos!
Narghileaua îţi mănâncă leftereaua!
Sunt doar un boţ de carne-nfierbântată!
Sunt doar...
..un boţ de carne-nfierbântată!
- Ia uite nişte Capuleţi pe-aicea! - Începe sfada, tira eu ţi-o ţin.
Cee?
Eeee!
O să le dau cu tifla: dacă se prinde, ei se fac de râs.
Dă-i înainte! Spatele-ţi asigur!
- Nouă ne dai cu tifla, signore? - Dau şi eu cu tifla, signore
Nouă ne dai cu tifla, signore?
- E de partea noastră dreptatea dacă zic da? - Nu!
Nu, signore, nu vă dau cu tifla, dădeam şi eu în vânt!
- Cauţi ceartă, signore? - Ceartă, eu? Nu, d-le!
Dacă o cauţi, totuşi, sunt al tău. Servesc la un stăpân, cu-al tău, la fel de bun.
- Nu mai bun? - Ei... ei...
Zi mai bun: ne vine-un consângean!
- Da, da, signore, e mai bun! - Minţi!
Trageţi, bărbaţi de sunteţi!
Vă despărţiţi îndată, nebunilor! Nu ştiţi ce faceţi.
Vârâţi, în teacă, Spadele!
Ce, te iei la harţă cu slugile?
Te-ntoarce, Benvolio,...
..priveşte-ţi moartea-n faţă.
Eu pace vreau.
Hai, pune-ţi Spada-n teacă,...
..sau, mai bine, m-ajută să-i despart.
Pace?
Urăsc cuvântul...
..cum urăsc gheena,...
..pe toţi Montaghii,...
..şi pe tine.
Mişel.
- Degrabă vino! Vino! - Stai puţin!
Vino-ndată!
Auu!
A două neamuri mândre veche ură a izbucnit din nou...
Opriţi!
Da-mi Spada mea cea Lungă!
Nu-ţi trebuie mişcare deloc un inamic să întâlneşti.
Subiecte belicoase,...
..duşmani ai păcii!
Jos armele! De-osânda cea mai cruntă!
Se fac părtaşi acei ce legea-nfruntă,...
..din mâini însângerate aruncaţi acele arme, altfel, capturaţi
veţi fi. De trei ori Montague şi Capulet,...
..iscarăţi din senin gâlcevi civile. De trei ori aţi silit, în aste zile,...
..liniştea să apună pe-aste străzi.
De tulburaţi oraşul înc-odată,...
..plătiţi cu viaţa pacea tulburată.
Dar unde-i Romeo? Văzutu-l-ai tu azi?
Ce bine-mi pare că n-a fost aci.
Doamnă, la Crângul Sicomorului, văzui,...
..pe fiul vostru rătăcind când nu ieşise încă sfântul soare.
Văzându-mă, se adânci-n umbrare,...
..căci el sporeşte-n dimineţi senine cu lacrimi roua şi cu-adânci suspine.
Cu nori din suflet, înmulţeşte norii,...
..căci palid mi se-ntoarce-acas' feciorul şi ocolind lumina, trage storul,...
..goneşte-afară ziua cea frumoasă,...
..şi-o noapte nouă-şi face-ascuns în casă.
Dar pricina,...
..Amor setos de ură şi ură plină de amor!
Totul născut dintr-o nimica toată la-nceput!
Deşertăciune grea,...
..voioasă jale.
Haos diform de forme ideale.
Cu-aceste gânduri, soartă rea-l aşteaptă...
..de nu cumva un sfat bun îl îndreaptă.
Aici, să mă lăsaţi, vă rog.
Lăsaţi-mă cu el şi nu-i dau pace pân' ce nu vi-l descos de tot ce face.
Să mergem, doamnă.
Bună ziua, vere.
E ziua-aşa necoaptă?
Doar nouă a bătut.
Ce lungă-i ziua când eşti abătut.
Cel ce-a plecat aşa zorit de-aici, nu era tata?
El era. Ia spune
de ce e ziua lui Romeo lungă?
Dacă-i lipseşte tocmai ce-o alungă.
- Iubeşti? - S-a dus.
- Iubirea? - Fericirea de-a fi iubit.
O, pentru ce amorul,...
..e-atât de crud pe cât e de blajin.
O, pentru ce legat la ochi amorul,...
..îşi află ţinta unde-l duce dorul, deşi nu vede.
Unde stăm la masă?
...e sângele vărsat costisitor.
Mânia, niciodată, apărătoare sieşi nu-şi fu încă.
Iar legea nu muri...
Dar stai! Ce luptă fu aici? - Nu, lasă!
- Vere, eu... - Nu-mi spune, căci am şi aflat.
Aici e multă ura, dar şi amorul a-ntrecut măsura.
Ei bine, ură plină de amor! Amor setos de ură! Tot născut
Dintr-o nimica toată la-nceput!
Deşertăciune grea, voioasă jale!
Haos diform de forme ideale!
Avânt de plumb, oh...
Nu-ţi vine-a râde?
Nu, vere, a plânge, mai curând.
De ce o, suflet bun?
- De tot ce-ndură Romeo. - Adio, vere.
Mă părăseşti aşa, în drum? . Şi dac-aşa-i, îmi faci o nedreptate.
Pe Montague pedeapsa îl loveşte la fel cu mine.
Cred că rău n-am face, bătrâni cum suntem, să cădem la pace.
E trist că vechea ură vă-nvrăjbeşte pe voi, cei mai de seamă cetăţeni.
Dar, conte, la-ntrebarea ce v-am pus ce-mi veţi răspunde?
Fata, cum v-am spus, e cam străină-ntr-ale lumii încă.
Să-şi irosească înc-o vară-două, şi-o fi-atunci gata pentru-o viaţă nouă.
Mai fragede ca ea se măritară şi-s mame fericite azi.
Se poate, dar prea curând se veştejesc mai toate.
La noapte, după datina străbună, dau o serbare unde se adună oaspeţi dragi.
În casa mea modestă deci pofteşte să vezi mai multe pământene stele...
..ce-n farmec pot întuneca pe cele cereşti.
Ascultă-le pe toate, le priveşte şi închină-te acelei,...
..ce mai presus de toate străluceşte.
Să mergem.
Spune serios, pe cine iubeşti?
Dragul meu, ascultă, serios: iubesc o fată.
Aceasta-am şi ochit-o eu de-ndată.
Ocheşti fără de greş, într-adevăr, şi fata e frumoasă.
Un ţel frumos nu-i greu de-atins.
Aici, n-ai minerit-o. De Cupidon arcaşul nu e prinsă;
..de-o şoaptă dulce, de-o privire-aprinsă,...
..n-o încântă nici aurul ce-ar ispiti şi-o sfântă.
Vrea, poate, să rămână-n veci fecioară?
Prin această cumpătare, se spulberă-n risipă o comoară.
- Ascultă -mi, dar povaţa: îi uită, cât mai
repede tu faţa. - Învaţă-mă să uit întâi de toate.
Îndreaptă-ţi ochii spre-alte frumuseţi.
Ce eşti smintit, Romeo?
Nu-s smintit, dar mai legat în fiare ca smintiţii.
Închis într-o celulă, hămesit, bătut şi torturat.
Prieten, bună ziua.
Acum v-o spun, făr-să-ntrebaţi.
Capulet cel mare şi bogat dă sindrofia asta-ndătinată.
Sunt invitaţi: Signor Placentio soţia şi copilele,...
..văduva Utruvio, mmm, şi nepoţica-i Rosaline...
Da, Rosalina ta, cea mult iubită,...
..şi toate frumuseţile Veronei.
De n-oi fi tu, cumva, vreun Montague, o cupă vino şi închin-acu'!
Du-te, cu ochii nepărtinitori...
..privindu-le de-aproape, le compară şi lebăda pe care o adori,...
..Îţi va părea mai hâdă ca o cioară.
Nu merg la bal să văd nemaivăzutul,...
..ci ca s-admir acel deja ştiutul.
Julieta!
Oh!
Ooh!
Doică!
Unde mi-e fata? Doică, mergi de-o cheamă!
Am tot strigat-o. Zău!
Julieta!
Aici sunt, doamnă. Ce doreşti?
Doică, lasă-ne puţin. Avem o taină.
Stai, mai bine, doică! M-am răzgândit.
Ne-om sfătui tustrele.
Tu ştii că fata noastră-i măricică.
Tu ai fost cea mai frumoasă păpuşă care-am alăptat-o eu.
Şi, după mine, mai mamă eu ţi-am fost.
Eşti fată mare acum.
Deci, pe scurt!
Sublimul Paris dragostea-şi arată.
E un bărbat, domniţă!
Un bărbat, asemenea comoară. Statuie-i trebuia!
Verona-n vară, floare mai frumoasă ea nu avu...
Curat, o floare. A credinţei floare-i...
Doică!
Deseară, vine la serbarea noastră.
Citeşte-i, dar, în mândra cartea-a feţei neîntrecuţii nuri ai frumuseţii...
..înfăţişaţi, acolo, de penel.
O carte preţioasă este el, îndrăgostit tezaur,...
..ce-nchide, înăuntru, basmul de-aur.
Să-ţi faci din Paris ţinta fericirii. Vei fi, fără-a scădea de loc, părtaşă,...
..şi-a bogăţiei lui şi-a strălucirii.
Să scadă? Nicidecum! Că doar femeia prin bărbat se-ngraşă.
Oh!
Spune, scurt, de dragostea lui Paris ce-ai de spus?
Mă uit să văd, de-mi place cum îi plac.
Dar ochii mei n-or trece de hotarul...
..pe care voia ta l-a pus ca farul.
Doamnă, sosiră oaspeţii.
Du-te!
Noi te urmăm.
Julieta! Uff!
Mergi şi-adaugă, copile, nopţi vesele, la veselele zile.
Punkist cu haine de tafta!
Ucide tu, un cerşetor, ceva!
Acuma, drag Romeo, dănţuieşte.
Nu, nu. Eu nu.
Uşor de voi, pantofi cu tălpi subţiri. Şi greu de mine: sufletul e plumb.
Tu eşti înamorat.
Lui Cupidon îi cere aripile şi-avântă-te în sfere.
Mă prăbuşesc de-a dragostei povară.
Te prăbuşeşti de-aşa un lucru gingaş?
Amorul gingaş? Nu, brutal şi crud,...
..şi arţăgos: ca spinul el te-nţeapă.
De-i crud, fii crud, şi-nţeapă-l de te-nţeapă.
Şi cred că-i trece pofta să re-nceapă.
Şi-acum oricare să-şi pună, sprinten, labele-n mişcare!
Haidem, să cheltuim lumina zilei, ho! Ho-o!
Ho-o!
- Nu-i înţelept să mergem! - Da', de ce?
- Azi noapte, am avut un vis. - Şi eu.
- Şi ce-ai visat? - Se-nşeală visătorii.
Dar ce visează-n somn, e-adevărat.
Văd că Regina Mab te-a cercetat.
În lumea zânelor, ea-i zâna-moaşă care le dezleagă,...
..ea vine nu mai mare ca agata...
..pe inelarul unui demnitar,...
..purtată de puzderii şi se plimbă...
..pe nasurile celor care dorm.
Careta ei i-o coajă de alună,...
..ca vizitiu, e-o gâză-n haină sură.
Şi cu-acest alai, colindă ea în fiecare noapte prin creierul îndrăgostiţilor,...
..care visează atunci..
..la dragoste;
..pe degetele oamenilor legii şi ei visează grase onorarii.
Ba pe grumazul unui dârz războinic, trecând,...
..el vede capete tăiate;
..se deşteaptă şi-n spaimă-njură-o rugăciune-două, apoi adoarme iar.
Ea este-aceea ce pe fete mari le culcă pe spinare,...
..şi le-nvaţă să ţină pe bărbaţi,...
..făcându-le femei ce ţin la tăvăleală!
Asta-i ea!
O, pace ţie, bun Mercutio, pace!
Vorbeşti nimicuri.
Da, ai dreptate...
căci vorbesc de visuri,...
..ce-s doar prăsila unor creieri leneşi,...
..născute din închipuiri deşarte;
..ca aerul, mai nestatornice ca vântul,...
..ce dezmiardă-o clipă sânul de gheaţă-al nordului,...
..şi-ntoarce fruntea,...
..apoi spre sudul cel stropit de rouă.
Dar vântul care spui ne suflă nouă
ospăţul de sub nas. Sosim târziu!
Mă tem că prea devreme.
Nu ştiu ce mă face să presimt, că o restrişte ce-atârnă încă-n stele,...
..îşi porneşte sinistru-i zbor spre-acest ospăţ nocturn,...
..să pună capăt unei vieţi deşarte...
..ce stă acum închisă-n pieptul meu...
..răul vine c-o moarte timpurie.
Dar cel ce cârmuieşte nava mea...
..o duce drept!
Sus, scumpi signori!
Grr!
Lucrează drogurile repede.
Şi eu doar am văzut o zi ca asta în care gura mea ştia să povestească...
..Frumoaselor, dulci şoapte la ureche şi le plăcea.
Hhoo!
Domniţă, te cheamă mama ta!
Refuzi un dans, acum?
E un bărbat, domnişorică. Ce bărbat!
Cee!
Îndrăzneşte acel sclav neobrăzat să vină aici, bătându-şi joc de sindrofia noastră?
Pe-a neamului meu cinste şi mărire, nu fac nici un păcat dacă-l ucid!
Ce e, nepoate! Ce te-a tulburat?
Unchiule, acela-i ticălosul de Romeo. Un Montague, ce ni-i duşman.
- Romeo e? - Da, el.
Fii pe pace, fii gentil, nu te lega de dânsul.
Şi n-aş dori cu nici un preţ, nepoate...
..să-ndure-n casa mea vreo strâmbătate.
Deci, fă-te că nu-l vezi, nu fă scandal.
Unchiule, nu-i îngădui.
Ba-i îngădui.
Piei!
Ce, băiat bun? Eu nu-i îngădui!
Pleacă!
Dar nu-i ocară, unchiule?
Vrei să stârneşti dihonia-ntre oaspeţi?
O, inimă, iubit-ai tu vreodată?
Ştiurăţi ochi, voi,...
până-n noaptea asta ce este frumuseţe-adevărată?
De pângăreşte mâna-mi sfânta-ţi mână,...
..e un păcat uşor în asta.
Să ierţi acestor buze ale mele, doi pelerini ce-s gata...
..cu-n sărut, păcatul ca să-l spele.
Bun pelerin, dar, mâna-ţi vină n-are,...
..căci pelerinii mâinile de sfinţi...
le-ating şi ei,...
..se-nchină şi-şi strâng mâinile fierbinţi.
Dar sfinţi şi pelerini n-au gură oare?
Da, pentru rugăciune, pelerine.
Atunci, scump sfânt, dă voie gurii focul să-şi aline.
ca să nu-mi schimbi credinţa-n disperare.
Stau liniştiţi de-a pururi sfinţii chiar atunci când rugăciunea o-mplinesc.
O, sfânta mea, stai liniştită dar, să-mi curăţ vina, să mă-mpărtăşesc.
Iuu-huu!
Dave!
Oh! Ah!
Uff!
Al gurii tale har la gură-mi vină.
De vina gurii mele! Dulce vină!
Păcatul gurii mele? Ce dulceaţă e în călcarea legii!
Păcatul dă-mi-l înapoi!
Săruţi chiar după carte!
Julieta! Julieta! Oh!
Julieta?
Julieta!
Vrea să vă spuie-o vorbă mama.
Hai, repede!
Ea este, dar, din neamul Capulet?
Romeo-l cheamă şi-i un Montague,...
..duşman de moarte e cu neamul vostru şi-i singurul fecior.
Hai să ne ducem. Balu-i pe sfârşite.
Mă tem, la fel că-i şi odihna mea.
Sunt doar un boţ de carne-nsufleţită!
Sunt doar un boţ de carne-nsufleţită! Asta sunt!
Vai, singura-mi iubire a izbucnit din singura mea ură!
Făr' să-l cunosc, văzut prea timpuriu, şi cunoscut acum prea târziu!
Căci, vai! Sunt osândită să iubesc pe omul ce-s datoare să-l urăsc.
Mă retrag.
Şi plecând îi fac plăcere, dar, în curând,,...
..i-o voi preface-n fiere!
Sunt doar un boţ de carne! Asta sunt!
Un boţ de carne...
Romeo!
- Romeo! - Romeo!
Romeo!
Toane! Nebune!
Patimă! Amorezatule!
Auzi, pe ochii Rozalinei tale,...
..pe gura-i fragă, pe boltita-i frunte,...
..pe picioruşul ei micuţ şi gingaş, pe şoldu-i plin
şi alte acareturi!
De răni nu-i pasă celui care-i teafăr.
Romeo!
Noapte bună!
Mă duc în pătuleţul meu. Noaptea, câmpul e-un aşternut prea rece pentru mine.
Oh!
Dar, taci!
Ce străluceşte-acolo oare?
Sunt zorile,...
..şi Julieta-i soare!
Răsai, o soare sfânt, ucide luna,...
..n-o vezi ce palidă-i acum, nebuna...
..e galbenă de ciudă şi-i geloasă...
că tu care-i slujeşti de preoteasă...
o-ntreci în farmec. E trist doar giulgiul de
vestală moartă. Tu leapădă-l: nebună-i cine-l poartă.
Aruncă-l!
E doamna mea, iubirea.
O, ar fi de-ar şti-o.
Vai!
Vorbeşte.
Vorbeşte, încă, înger de lumină!
Romeo.
O, Romeo!
De ce eşti tu Romeo?
Uită-ţi tatăl! Tăgăduieşte-ţi numele.
Ori jură-mi că vei fi al meu şi-atunci de tot ce sunt m-oi lepăda şi eu.
Să mai ascult,...
..ori să vorbesc?
Vrăjmaş mi-e numele tău numai.
Tu rămâi acelaşi, chiar de n-ai fi un Montague.
Ce-i Montague?
Nu-i mână,...
..nici picior, nu-i braţ, nu-i faţă,...
..nici o altă parte a unui om.
O, fii alt nume!
Un nume ce-i?
Un trandafir, oricum îi spui, îţi dă acelaşi scump parfum.
Aşa, Romeo, de nu-i spun Romeo,...
..nu pierde din desăvârşirea lui nimic.
Aruncă-ţi numele, Romeo;
..şi-n schimbul unui nume care n-are nimic cu tine-a face, ia-mă toată!
- Fac tot ce-mi spui. - Ah!
Nu eşti Romeo, tu, un Montague?
Nici unul nu-s, nici altul, de nu-ţi place.
Cum ai venit aici şi pentru ce?
E zidu-nalt, greu de sărit,...
..şi locul acesta-i moarte. Adă-ţi aminte cine eşti.
Aripile iubirii mă-nălţară.,...
..nu-i zid să poată stânjeni iubirea,...
..iubirea-ncearcă tot ce iartă firea, iubirii.
Şi, de-aceea, nu mă tem de toţi ai tăi!
Dar dacă te-ar zări, vai, te-ar ucide.
De ei, m-ascunde noaptea-n negru-i scut.
De nu ţi-s drag,,...
..mai bine să mă vadă.
Sunt mai voios să mor străpuns de spadă,...
..decât să mai trăiesc urât de tine.
Tu ştii că noaptea-mi adumbreşte faţa;
..altcum, mi s-ar zări-n obraji roşeaţa...
..de tot ce m-auzişi spunând-nainte.
O, ce n-aş da să pot să fiu cuminte,...
..şi să tăgăduiesc tot ce-am vorbit.
Dar... mi-e cu neputinţă asta.
Spune, tu mă iubeşti?
Ştiu că vei zice "Da", şi eu te cred.
Dar, dacă-mi juri, tu poate îţi calci cuvântul.
Frumosul meu Romeo, de ţi-s dragă, o, spune-mi-o cu inima întreagă.
Copilă, jur pe sfânta lună care,...
..chenar de-argint pe vârf de pomi brodează...
O, nu jura pe luna-nşelătoare,...
..ce-şi schimbă discu-n fiecare lună,...
..nu vreau să fii şi tu din cei ce mint.
Pe ce să jur, dar?
Nu jura deloc.
Sau, jură doar,...
..pe nobilul tău suflet, pe sfântul idol din altarul meu,...
..şi te voi crede.
Dacă inima-mi...
..iubirea...
Las', nu jura. Oricâtă-i fericirea, legământul astei nopţi...
îmi vine prea iute, nu ştiu cum, prea fără veste, ca fulgerul,...
..ce nu mai este pân' ce zici "fulger".
Somn dulce, noapte bună!
A verii adiere învoaltă floare face din bobocul,...
..iubirii noastre pân' la revedere.
Noapte bună.
Noapte bună!
Ah, tu mă laşi aşa nemângâiat?
Ce mângâiere-mi ceri tu-n astă noapte?
Dă-mi jurământul tău în schimb pe-al meu.
Eu ţi l-am dat 'nainte de-a mi-l cere
Julieta!
Trei vorbe, drag Romeo, şi noapte bună.
De ţi-e cinstit amorul tău şi vrea căsătorie,...
..dă-mi de ştire prin cineva pe care-l voi trimite la tine, mâine,...
..unde şi când vrei tu să facem cununia,...
..atunci, îţi pun ursita-mi la picioare...
..stăpân mi-eşti, te urmez în luma-ntreagă.
Julieta!
Viu, viu acum
Dar, dacă n-ai gând bun, atunci te rog...
- Julieta! - O clipă, viu
..să nu mai stărui şi lasă-mă durerii să mă dărui.
Trimit la tine-n zori.
Pe partea mea din ceruri.
Noapte bună de mii de ori.
De mii de ori mai rea, de nu mă luminează raza ta!
Julieta!
Noapte bună.
Iubitul spre iubita lui aleargă cum fuge leneşul şcolar de carte;
..cum el spre şcoală nu dă zor să meargă,...
.. tot astfel greu iubitul se desparte.
Romeo!
Mâine dimineaţă, spune la câte să trimit?
La nouă ceasuri.
Până-atunci, sunt 20 de ani.
Noapte bună.
Noapte bună. Noapte bună.
O, despărţire! O, griji dulci şi-amare...
..aş fi acum în stare să-ţi spun tot "noapte bună" până mâine.
Julieta!
O, sunt puteri de viaţă minunate în ierburi, în copaci, în piatră chiar,...
..nimic nu-i rău, să n-aibă-o parte bună.
ci-n rău ce-i bun adesea se răzbună...
..ţărâna-i mama firii şi sicriul ea face din ce-i mort să nască viul.
Şi sânul ei îl dă la fiecare,...
..la toţi copiii, de-orice soi ce are.
Când e-abătută calea ei cea dreaptă, virtutea, chiar, se poate face viciu,...
..şi viciul poate-a se-nălţa prin faptă.
Într-un caliciu gingaş de floare...
..este şi otravă...
..dar şi balsam de leac.
Când o miroşi, mireazma e suavă.
Dar când o guşti,...
..îţi tace inima.
În om ca şi în plantă şi în toate, sunt doi stăpâni mereu în duşmănie,...
..e bunul har, e crunta lăcomie.
Şi când spre cer mai rău înclină sorţii, atunci vine negrul vierme-al morţii...
..ce planta devorează.
Părinte, bună dimineaţa!
Fii binecuvântat!
Ce dulce glas îmi dă voios bineţe la ceas aşa devreme?
Bună dimineaţa, Romeo.
Bună dimineaţa.
Tânărul meu fiu,...
.. de te-ai sculat aşa de timpuriu...
mă-nşel sau poate zic adevărat...
Romeo-al nostru n-a prea dat prin pat!
N-am dat, dar şi mai dulce-mi fu odihna.
Păcat iertat de Domnul! Ai fost la Rosalina?
Rosalina? Nu, sfânt părinte, nu!
S-a isprăvit cu chinul ăstui nume.
Bun, scumpe fiu. Dar, unde-ai fost atunci?
Am petrecut în casa duşmanului, şi m-a rănit frumoasa...
..pe care am rănit-o.
Şi am venit să-ţi cer acuma sfântul leac şi să ne vindeci.
Vorbeşte pe-nţeles şi răspicat.
Căci la o spovedanie-n doi peri la fel şi dezlegare-i ce o ceri.
Atunci ascultă-mă: ţi-o spun curat că sunt înamorat nebun...
..de fata lui Capulet.
Suntem deci una şi rămâne doar,...
..să fim uniţi de preot la altar.
Cum ne-am cunoscut, ţi-oi povesti că sunt minuni,...
..te rog atâta, azi, să ne cununi.
Pe Sfântul Francisc!
Te-ai schimbat acuma!
Pe Rosalina-amarnic o iubeai şi-aşa de repede o şi uitai?
Tinerii se pare că nu iubesc cu inima, ci cu-ochii doar.
Ades mă dojeneai pentru-nclinarea mea spre Rosalin'.
Pentru nestăpânire nu pentru iubire, copilul meu.
Te rog...
..nu mă certa!
Aceea care-mi este-acuma dragă mi-a dat, şi ea, iubirea ei întreagă.
Cealaltă n-a făcut aşa.
Fireşte, căci îţi pricepuse firea...
..O vorbă goală, doar, ţi-era iubirea.
Dar, poate, prin această legătură...
..a celor două neamuri veche ură...
..se va topi în dragostea cea pură.
Hai, tânăr nehotărât, te du cu mine.
Să te ajut acum să-ţi fie bine.
Căci, poate, prin această legătură...
..a celor două neamuri veche ură se va topi în dragostea cea pură.
Să mergem! Sunt grăbit!
Nu e cuminte-aşa s-o iei cu zorul, că poţi, prea lesne, să-ţi scrinteşti piciorul.
Dar unde naiba poate fi Romeo? N-a fost as'noapte-acasă?
Pajul lui mi-a spus că n-a dormit azi noapte-acasă.
Ah! Rozalina-aceea năzuroasă,...
..l-a scos din minţi de n-a venit acasă.
Tybalt i-a trimis acasă o scrisoare lui Romeo.
- O provocare, fără doar şi poate! - Romeo va răspunde?
La o scrisoare poate să răspundă oricine dacă a-nvăţat să scrie.
El va şti s-arate celui care-i scrie că are curaj când îl provoacă.
Bietul Romeo, e ca şi mort; străpuns de ochiul negru-al unei fetişcane bălăioare!
Îi auie-n urechi un cântec de iubire!
Şi discul inimii lui e despicat, în două, de săgeata orbului arcaş!
E ăsta om să ţină piept lui Tybalt?
- Ei, şi cine-i Tybalt? - Mai mult decât un Prinţ al Motanilor.
Curaju-i e de căpitan al formei!
El luptă cum ai cânta tu, pe note, o romanţă.
Cu tact şi cu măsură.
Îşi calculează fazele...
...una, două şi-a treia-n...
..pieptul tău.
E-n stare să decapiteze şi-un bumb de mătase.
Un duelist.
Un duelist! Un luptător de prima clasă,...
..până te-omoară, ăsta nu se lasă.
Ah, divinul lui "passado"!
"Punto reverso"!
Şi "hay"-urile lui!
Ce-s astea?
Uite-l pe Romeo.
Romeo!
Ho-ho, punkiste din tafta!
Signor Romeo, bonjour!
Te salut pe franţuzeşte, după bistroul tău.
Ne-ai rămas dator as'noapte.
Bună dimineaţa, vouă. Cu ce v-am rămas dator?
Că ai fugit hoţeşte. Nu pricepi?
Mă iartă, drag, Mercutio. Aveam ceva-nsemnat de făcut...
..şi-n astfel de momente, ţi se iartă, dacă treci peste unele îndatoriri de politeţe.
Acum mai vii de-acasă,...
..momente de-astea, ca al tău, târăsc bărbaţii în genunchi!
- Ce-i politeţea? - A ta-i printre cele mai plăcute.
- Curtenitoare expoziţii. - Nu, nu, eu am o politeţe specială.
- Nu-i specioasă? - Este.
Atunci, de ce mi-e inima-aşa "specială"!
De la înţelepciune!
Acuma eşti din nou aici. Eşti iar Romeo!
Acuma eşti ceea ce eşti prin artă şi natură!
Ia uitaţi-vă ce alai măreţ!
Doamne, doamna asta i-aşa drăguţă, .
Aş vrea să-ţi spun ceva.
Ooh! Madama!
O madamă, o madamă, o madamă.
Aşa! Aşa!
Romeo!
Te duci acasă?
La masă?
Vă urmez.
Adio-antică, doamnă! Adio!
Dacă vrei s-o duci în paradisul nebunilor, ca să zic aşa,...
..o rea purtare-ar fi din partea ta, ca să zic aşa.
Căci fata-i tinerică...
..şi de-aia, dacă umbli cu şosele şi momele,...
..urâtă-i fapta, chiar de tot.
Să-i spui să vie, azi dup-amiază să se spovedească...
..în chilioara fratelui Lorenzo. Va fi şi spovedania...
..şi nunta.
O, doică dulce! Ce-i nou?
- Doică! - Oh, nu mai pot! Aşteaptă să răsuflu!
Mă dor oasele toate!
Ce junghiuri am!
Ţi-aş da oasele mele-n schimbul veştii ce-mi aduci.
O, spune-o doică!
Doamne, ce zor! Să mai aştepţi nu poţi?
Vezi bine, doar, că nu mai am răsuflet!
Cum n-ai răsuflet când găseşti răsuflet...
..să-mi spui mereu că nu mai ai răsuflet?
Răspunde: cum ţi-e vestea? Bună? Rea?
Ei, ai ales pân-ai cules.
Ce te pricepi tu la bărbaţi.
Romeo? Nu, nu el.
O fi, nu-i vorbă mai frumos la chip,...
..la pulpe şi la mâini şi la picioare, ca ceilalţi toţi,...
..şi pentru-o mână ori picior sau trupul...
Dar tot ce-mi spui acuma, eu ştiam. De cununie, ce ţi-a spus?
Despre ce?
Doamne, cum mă doare capul! Capu' meu!
- Spinarea mea! - Ohh...
În ailaltă parte!
Oh, spinarea!
Îmi pare rău că ţie nu ţi-e bine.
Dulce, dulce, dulce, doică!
Spune-mi: iubirea mea ce-a zis?
Iubirea ta, ca nobil gentilom,...
..cinstit, drăguţ, bun, foarte cumsecade,...
..şi, garantez, un virtuos...
- Dar, unde-i maică-ta? - "Mama unde-i?"
Ce încurcată-i vorba ta!
Iubirea ta, ca nobil gentilom, "Dar, unde-i maică-ta?"
De Domnul preaiubită domnişoară, de eşti aşa grăbită, vorbeşte tu cu tine!
Te supăraşi acum! Ce ţi-a spus Romeo?
Ai voie azi să mergi la spovedanie?
Da am.
Atunci, te du la fratele Lorenzo!
Te-aşteaptă-acolo-un mire, mireasă să te facă!
Oh!
Asemeni patimi oarbe n-au norocul...
..să ţină mult.
Ca pulberea şi focul se mistuie...
..întâia sărutare.
Cât e de dulce mierea tot dezgustă pe-acela ce prea multă ia şi gustă.
De-aceea, nu fi lacom în iubire.
Romeo-îţi mulţumeşte, fiica mea, pentru-amândoi.
Te rog eu, bun Mercutio, să ne ducem!
E cald cumplit şi-s Capuleţi prin preajmă,...
..de-i întâlnim, se-aprinde vechea vrajbă,...
..Când e zăduf, aşa-i întotdeauna dă sângele în clocot: e furtuna.
Unde-s Capuleţii!
Uaa... Uaa... Uaa...
Vezi? Tu eşti unul din flăcăii-aceia...
..care, cum trece pragul unei cârciumi,...
..bate cu Spada-n masă...
..strigând: "De-a Domnul să n-am nevoie de tine".
Şi-apoi, după al doilea pahar,...
..îşi foloseşte spada-n doru' lelii făr' vreun motiv.
Daa!
Sunt eu unu' de-aceia?
Eşti un turbat, care-n Verona n-are pereche.
Pe capul meu, vin Capuleţii.
Şi pe călcâiul meu... Mă doare-n cot.
Urmaţi-mă de-aproape!
Domnilor, bună ziua. O vorbă unuia din voi!
Ooh!
Numai o vorbă unuia din noi?
Adaugă-i ceva.
La un cuvânt şi-o...
..lovitură!
Sunt gata pentru asta, domnule,...
..ocazie de-mi daţi.
Nu poţi să ţi-o iei singur, fără să ţi-o dăm?
Mercutio!
Ţii hangul lui Romeo?
Hangul!
Dar ce suntem noi, lăutari?
Dacă ţii să fim lăutari, te-oi asurzi cu note discordante!
Acesta mi-i arcuşul!
Ce, chiar acum, te-o face să joci! Pe toţi dracii! Hangul!
Să căutăm un loc mai liniştit, sau un motiv de sfadă mai temperat,...
..ori să plecăm. Se uită o mulţime de gură-cască la noi!
De-aceea doar au gură: ca s-o caşte.
Nu, nu mă mişc de dragul nimănui.
Signore, fii pe pace. Iată-mi omul.
Mercutio!
Romeo!
Iubirea ce ţi-o port mă face doar să-ţi spun:
eşti un nemernic!
Tybalt,...
..pricina ce mă face să-mi fii drag...
..îmi stâmpără mânia cuvenită...
..salutului tău, Tybalt.
Nu-s nemernic.
Rămâi cu bine.
Tu nu mă cunoşti.
Ocara ce-mi făcuşi n-o speli, băiete, doar cu-atât!
Întoarce-te şi trage!
- Întoarce-te şi trage! - Dar, protestez, eu nu te-am ocărât,...
..mi-eşti drag mai mult decât ai bănui...
..până ce vei şti tot ce mă face să te iubesc.
Bun Capulet,...
..un nume scump, azi, mie,...
..fii satisfăcut.
Fii satisfăcut.
Nu pot răbda atâta umilire!
Purtarea-ţi sufletu-mi răneşte!
Tybalt!
Şoricare!
Vrei să pleci?
Tu ce pofteşti, acuma, de la mine?
Nimica, Rege-al Motanilor, decât una din cele nouă vieţi!
Al tău sunt!
Bun, Mercutio, lasă!
- Eşti rănit? - Ai, ai, o zgârietură, o zgârietură.
Zgârietură!
Ai, o zgârietură...
Zgârietură!
Prietene, n-ai grijă. Rana ta nu poate fi aşa de gravă.
Rana-ţi oblojeşte!.
Întrebaţi mâine de mine şi veţi afla că sunt tăcut, mormânt.
Dar-ar ciuma-n a voastre două case!
Că m-au făcut ospăţ de viermi.
Ciuma să dea-n a voastre două case!
A voastre case! A voastre case!
Nu!
Ce dracu' te-ai vârât între noi doi?
Sub braţul tău am fost rănit.
Crezut-am că fac bine!
Ciuma să dea-n a voastre două case.
Nu! Nu!
Să mergem!
Să plecăm!
Mercutio!
Nu!
O, vino dulce noapte.
Noapte bună, întunecată la chip. Dă-mi pe Romeo-al meu...
şi când, vreodată, voi muri, tu ia-l şi trupul fă-i-l mii de stele...
..ce faţa paradisului schimba-v-or chiar astfel...
..ca toată lumea să iubească noaptea puţintel...
..şi îngâmfatul soare să n-aib-astfel, prilej de adorare.
O casă mi-am durat iubirii mele...
..dar n-am avut-o încă;
..sunt vândută, dar nu s-a bucurat de mine nimeni.
Şi, ah, aşa de-ncet îmi trece ziua...
..ca noaptea-ntr-un ajun de sărbătoare copilului cu haină nouă care...
..el n-o îmbracă pân-la deşteptare.
Sufletul lui Mercutio pluteşte încă deasupra capetelor noastre,...
..aşteptându-l pe-al tău să-i ţină companie!
Tu, mizerabile se cade în locul lui să fii!
Ori tu, ori eu,...
..de nu, chiar amândoi vom fi cu el!
Ori tu, ori eu sau amândoi vom fi cu el!
Ori tu,...
..ori eu sau amândoi vom fi cu el!
Sunt jucăria sorţii!
Romeo!
Fugi departe! Nu sta-mpietrit!
Departe!
Romeo!
Tybalt!
Unde-s nelegiuiţii care-au stârnit iar sfada?
Benvolio, cine-a-nceput vărsarea de sânge?
Romeo strigă tare: "Staţi, prieteni!"
Tybalt scurtează viaţa bravului Mercutio.
Tybalt ucis aici...
..de mâna lui Romeo.
Prinţe!
Fii drept,...
..şi pentru sângele vărsat, jertfeşte sânge Montague!
Romeo... i-a vorbit frumos, rugându-l,...
..să meargă-n pace şi să-şi schimbe gândul. Nepotolitul Tybalt...
..fost-a surd.
E înrudit cu Montague şi minte!
O, Prinţe, judecă, fii drept!
Romeo l-a ucis pe Tybalt, deci
Romeo să nu mai trăiască-n veci!
Romeo l-a ucis pe Tybalt care, văzu, de mâna lui, Mercutio cum moare.
Cine-acum răscumpăra-va scumpu-i sânge?
Nu Romeo, Prinţe. A fost al lui Mercutio prieten.
Tybalt era pierdut; Romeo dacă grăbi osânda, fu în drept s-o facă.
Deoarece-a grăbit-o, îi impun să plece, fără preget, în surghiun.
Nobil Prinţ...
Surd voi rămâne, fără îndurare la conjurarea asta de iertare!
La orice lacrimi, orice rugăminte...
deci, nu mai stăruiţi, de-aci-nainte!
Romeo de nu vrea să-i sune ceasul...
cel de pe urmă, să-şi grăbească pasul!
E surghiunit Romeo!
Surghiunul...
Fie-ţi milă, spune: moartea.
Surghiunul e mai fioros ca moartea.
Nu mai spune "surghiun".
Restriştea grea sa-ndrăgostit de tine şi cu ursita rea eşti logodit.
Eşti numai din Verona surghiunit.
Fii răbdător că lumea-i largă, mare.
Fără Verona lume nu-i.
Gonit de-aici, sunt izgonit din lume şi-acest surghin e moarte.
Tu, de-aceea, îi dai un nume fals.
Zicând surghiun, cu bardă de-aur tu capul mi-l retezi...
...zâmbind de gluma care mă ucide.
O, greu păcat! O, nerecunoştinţă!
E mare îndurare, nu-nţelegi?
Ascunde-te!
- Domniţa Julieta m-a trimis! - Bine-ai venit.
Unde-i acum al doamnei mele soţ?
Romeo, arată-te.
- Ah, domnule. - Doică.
Ah, domnule.
Moartea pune cap la toate.
Vorbeai de Julieta mea?
O, unde e, ce face?
Şi ce zice tainica-mi soţie de biata noastră dragoste sfărmată?
Nimic nu spune, plânge şi iar plânge.
Şi strigă-apoi: Romeo şi iar cade.
De parcă numele i-ar scăpăra din arma ucigaşă,...
..şi-ar omorî-o cum l-a omorât, cu braţul lui, pe Tybalt!
Credeam că ai un strop de judecată.
Julieta ta trăieşte. Norocul tău.
Pe tine Tybalt vru să te ucidă, dar l-ai ucis pe Tybalt.
Alt noroc.
Prietenă ţi-e legea, că-ndulceşte osânda morţii în surghiun.
Nu-i mai puţin norocul.
Lumina binecuvântată-i peste tine.
De ce să ocărăşti pământul, cerul şi naşterea-ţi?
..când cer, pământ şi naştere, în tine, câteştrele s-au unit?
Poftim inelul care mi l-a dat stăpâna pentru dumneata, signore.
Ah, cum simt că viaţa-ncepe a se trezi, din nou, în mine.
Du-te!
Mergi de-ţi găseşte, cum aţi hotărât, iubita.
Urcă în iatacul ei şi mângâi-o.
Grăbeşte! Fugi!
Dar n-aştepta străjerii să prindă veste până ce să pleci,...
..că-n Mantua nu mai ajungi în veci,...
..acolo, unde cată să rămâi până ce-om da-n vileag unirea voastră,...
..i-om împăca pe-ai voştri, implorând iertarea de la Duce,...
..şi te-oi întoarce-apoi de mii de ori mai fericit,...
..de cum pleci azi de trist.
Grăbeşte-acum! Pân' la crăpatul zorilor, porneşte!
Să stai, un timp, la Mantua!
Rămâi cu bine.
O, Doamne!
Mâna lui Romeo făcu să curgă sângele lui Tybalt?
O inimă de şarpe-n ochi de floare!
A mai fost vreo carte aşa frumos legată şi mai plină de urâţenii?
Câtă-nşelăciune într-un palat aşa strălucitor!
Acu-i târziu: ea nu se mai coboară.
Fireşte, vremea morţii nu-i vreme priincioasă de peţire.
Vezi tu, ea ţinea nespus de mult la vărul Tybalt.
Şi eu la fel.
Dar,...
..suntem toţi muritori.
Mâine, sper să pot vorbi cu ea. În noapte, acuma, prea-i zăvorâtă în durerea ei.
Pot vorbi de rău pe soţul meu?
Ah, cine oare, sărmane soţ, te-ar cuvânta de bine,...
..când chiar şi eu, soţie de trei ceasuri, te-acopăr de ruşine?
Dar, răule, de ce-mi ucişi tu vărul?
Signore, eu aş pune rămăşag, că fata mea te are foarte drag.
În toate-o ştiu supusă şi cuminte.
Nimic mai mult! Eu asta am în minte!
Cum ţi se pare joi?
Nobile domn...
aş vrea să fie joi chiar mâine!
Bun, aşadar, pe joi rămâne! Nevastă,
înainte de culcare, treci pe la Julieta,
şi să-i spui că joi o va conduce Paris la altar!
Vrei să pleci? Departe-i ziua încă.
Atârnă de plecare viaţa mea. Întârzierea-i moarte.
O, nu-i lumina zilei, nu-i iubite...
e-un meteor ce soarele-l trimite, să-ţi lumineze-n drum spre Mantua.
Rămâi, dar, nu-i nevoie să pleci încă.
Da, lasă-i să mă prindă...
şi să mor!
Sunt mult mai îngrijat să stau decât de-un drum pe care o s-o iau.
Mor împăcat, că-i voia Julietei.
Aşa-i, sufletul meu? Hai să vorbim, că ziua e departe.
Ba nu... e ziuă!
Du-te! Pleacă-n pripă!
O, du-te! S-a făcut lumină mare.
Lumină-i, tot mai lumină,...
..tot mai pustiu şi tot mai întuneric.
Doamna!
Mama, dumitale încoace se îndreaptă!
Eşti trează, copila mea?
Atunci, fereastră,...
..lasă lumina aici şi viaţa...
..afară!
Julieta?
- Crezi că ne vom mai vedea vreodată? - Nu mă-ndoiesc.
Încrede-te, iubito. Toată suferinţa se va preface-n dulce vorbă-apoi...
-..când vremea noastră va veni. - Ei, fată!
Julieta!
O, Doamne!
Am urâte presimţiri!
Îmi pare, cum te văd acolo jos,...
..că eşti, în groapă, mort.
Adio!
Norocule!
Fii nestatornic, aşadar, noroace.
Să pot spera că nu-l vei ţine mult, să mi-l trimiţi iar înapoi.
Copila mea, tu ai un tată prevăzător...
dorind să-ţi risipească tristeţea cruntă-a zilelor acestea,...
..a pus la cale-aşa, fără de veste, o zi de bucurie,...
..la care nu te-ai fi gândit, nici mie nu-mi trecea, măcar, prin minte.
Sunt foarte fericită, doamnă. Şi când e-această zi?
Nu mai departe decât joi, copilă,...
..veni-va mândrul, tânărul, frumosul şi nobilul domn Paris să te ducă,...
..pe tine, ca mireasă fericită, în domul lui San Pietro,...
..la altar.
O, nu, mă jur pe domul lui San Pietro şi pe San Pietro chiar,...
..n-o să mă ducă mireasă fericită la altar!
Uite-l pe tatăl tău. Îi spune aceasta tu însăţi.
Cum stăm, nevastă?
I-ai spus ce-am pus la cale?
Da, domnule.
Dar ea nu vrea, îţi foarte mulţumeşte.
Vrea, mai bine, să fie logodită cu mormântul.
Cum?
Cum nu vrea?
Nu-i mândră?
Nu se simte fericită, nevrednica de ea,,...
..c-am izbutit să-i dăm de soţ un om aşa de vrednic?
Nu-s mândră, însă recunoscătoare că v-aţi gândit.
Eu mândră n-aş putea să fiu în veci, de ceea ce urăsc!
Dar pentru ura însăşi, când purcede din dragoste sunt recunoscătoare!
Fii pregătită-n joia care vine!
Răbdare ai s-asculţi o vorbă doar!
Nu!
Neruşinato! Opreşte-te!
Nu mai vorbi! Să taci! Nu-mi mai răspunde!
Bărbate, ţi-ai ieşit din minţi?
Te spânzură, fată fără minte! Neascultătoare spurcăciune!
Dumnezeu s-o ţie! Dar nu-i frumos s-o cerţi aşa stăpâne!
Mă lasă-n pace, nebună guralivă!
Ţi-o spun:
joi, la biserică,...
..de nu, să piei din ochii mei pe totdeauna!
De eşti a mea, la prieten eu te dau.
De nu, te spânzură ori umblă la cerşit,...
..şi mori de foame!
Să crezi acestea. Ţi le bagă-n minte.
Şi crede că mă ţin de ce-am jurat!
O, dulce mamă, nu mă izgoni!
Amână nunta o lună sau o săptămână.
Ori, dacă nu,...
..patul meu de nuntă mi-l gătiţi la groapa neagră, unde Tybalt zace.
Cu mine, nu vorbi...
..căci nu-ţi voi spune un cuvânt.
Fă ce pofteşti, cu tine-am încheiat-o.
O, Doamne!
Doică, ce puteam să fac spre-a preveni acestea?
Zi-mi o vorbă bună! N-ai nici una? N-ai nici o mângâiere, doica mea!
Ba, iată, crezi:
eu zic să iei pe Paris de bărbat.
E-un gentilom drăguţ.
Mai fericită fi-vei cu-al doilea bărbat,...
..pentru că-i mult mai bine ca cel dintâi.
Ori, dacă nu,...
..e primul mort.
Sau bine-ar fi să fie...
..căci el, deşi trăieşte, nu te are.
Vorbeşti din inimă?
Ba şi din suflet; altfel, să mă bată Dumnezeu!
Amin.
Ce-ai spus?
Păi, m-ai mângâiat nevoie mare.
Te du şi spune-i mamei c-o să merg, c-am supărat pe tata,...
..la fratele Lorenzo, ca să cer iertare.
Neostoit, ea plânge încă, a lui Tybalt moarte.
Dar tatăl ei, intrat la griji...
..văzând-o atât de stăpânită de durere...
..prevăzător, vrea să grăbească nunta spre-a potoli acest potop de lacrimi.
Sunt fericit să-ntâmpin pe aceea ce soaţă mi-i.
Aceasta fi-va numai după cununie.
Joi poate şi chiar trebuie să fie.
- Ce trebuie va fi. - Fără-ndoială.
Veniţi, aici, ca să vă spovediţi?
Ai vreme-acum, cucernice părinte, ori mai târziu, pe la vecernii fie?
Am vreme-acum, fiica mea-ntristată.
Fii bun, signore, şi ne lasă singuri.
O, mă ferească Dumnezeu să tulbur evlavia!
Joi, Julieta, viu...
de rămas bun,...
..primeşte această sfântă sărutare.
Părinte, spune-mi c-ai aflat aceasta,...
-..dar numai dacă-mi spui şi cum s-o-mpiedic!
Am aflat şi sunt ca scos din fire...
de nu-i în stare-nţelepciunea ta să-mi vină-n ajutor,...
..aprobă-nţelepciunea hotărârii mele.
- Şi cu ăsta, mă mântui eu de toate! - Opreşte, fata mea!
Pe scurt, ţi-o spun: acuma vreau să mor!
Întrezăresc ca o nădejde,...
..care cere o faptă tot atât de disperată...
..ca şi aceea ce-am vrea s-o-mpiedicăm.
Mai bine decât să iei pe Paris de bărbat,...
..de simţi tăria să te-omori mai bine,...
..nu mă-ndoiesc că vei primi, atunci, ceva ca moartea...
..de-ndepărtat ruşinea.
De ai curaj s-o faci,...
..pot să te-ajut.
Nici răsuflet, nici căldura ta, nu vor vădi că mai trăieşti.
Tot trupul tău, lipsit de mlădiere,...
..va-nţepeni-ngheţat, parca-ar fi mort.
Când mirele veni-va dimineaţa să te strige din aşternut,...
..tu vei zăcea ca moartă.
Te-or duce-ntr-un sicriu, descoperită, în cavoul boltit...
..în care dorm toţi Capuleţii.
În starea asta, ca icoană-a morţii...
..vei aştepta tu 24 de ceasuri...
..te vei trezi, apoi, ca dintr-un somn uşor.
În vremea asta, pân' te vei trezi,...
..Romeo află-n scris de planul nostru...
aleargă-aici şi, în aceeaşi noapte, te conduce la Mantua.
Sticluţa ia-o când te culci,...
..şi dă pe gât tot sucul ei de ierburi.
Eu trimit, în grabă, scrisoare soţului tău, la Mantua.
Alo!
Dar dacă băutura-aceasta n-ar avea nici o urmare?
Atunci, m-ar duce mâini la cununie?
- Ai treabă-acum? Nu ai nevoie de-ajutorul meu? - Nu, doamnă.
Am ales găteala şi tot ce-mi trebuieşte ca mireasă.
Şi-acuma, dacă vrei, te rog, mă lasă şi ia cu tine şi pe doică.
Doar aveţi destule de făcut...
..şi toate-n grabă.
Noapte bună.
Te culcă-acuma şi te odihneşte,...
..căci ai nevoie.
Adio.
Ştie Dumnezeu de ne vom mai vedea.
Noapte bună.
Romeo,...
..beau asta pentru tine.
După obicei, duceţi-o la biserică-mbrăcată în mândra ei podoabă de mireasă.
Şi toată ziua-aceasta în contra a ce-i normal,...
..mă-nalţ-un duh necunoscut cu gânduri voioase.
Se făcea că veni iubita-mi şi eu mort eram...
..sărutul ei îmi dete-atâta viaţă, că m-am sculat din morţi...
..şi împărat eram.
Oh, inimă!
Ce dulce poate fi iubirea cere-o ai,...
..când umbra ei, chiar ea, e-aşa bogată-n desfătare!
Noutăţi din Verona!
Hei Baltazar, ce-i nou?
N-aduci nici un răvaş de la Lorenzo?
Soţia mea ce face? Tatăl meu e bine?
Julieta-i sănătoasă? Te-ntreb, căci rău nu poate fi când Julietei mele-i merge bine.
Îi merge bine, vai, şi toate-s bune.
În cripta-i seculară doarme trupul,...
..şi sufletul e-acuma printre îngeri.
Văzui când au culcat-o în cavou.
Mă iartă pentru vestea ce te doare.
Aşa?
Atuncea, vă desfid, o stele!
Julieta!
- Doresc să plec la noapte. - Ai răbdare!
Mă lasă-acum!
Eşti palid şi-ncruntat şi parcă prezici nenorocire.
Taci! Tu te-nşeli!
N-ai, deci, nici un răvaş de la Lorenzo?
Nu-i nimic.
Da, Julieta,...
..voi dormi, la noapte, cu tine-alături.
Mă duc la noapte.
Romeo-i la Verona, în cetate.
Mă cuprinde teama!
Frică-mi e acum...
..şi-o presimţire sumbră mă-nconjoară!
Scrisoarea era de-o mare-nsemnătate!
O am aici, n-am putut-o trimite, nici n-am găsit un om să ţi-o aducă.
Zăbava poate fi primejdioasă.
Aduceţi, grabnic, duşmanii ne-mpăcaţi, pe Capulet şi Montague!
Să-mi dai o doză de otravă,...
..aşa de tare ca s-alerge iute prin toate venele...
..şi cel sătul de viaţă, care-o bea să cadă mort.
Eu am astfel de-otravă ucigaşă, dar Verona cu moartea pedepseşte pe cine-o vinde.
Nici legile, nici lumea nu-ţi sunt prieteni!
Deci, fii bogat şi legea calc-o...
..ia de-aici!
Mizeria mă face să primesc, şi nu voinţa mea.
Mizeriei şi nu voinţei tale îi plătesc.
Soarbe asta,...
..şi de-ai avea tărie cât 20 tot te-ar da gata-ndată.
Ia-ţi aurul.
Otravă mult mai rea a sufletelor...
..ca biata marfă ce s-o vinzi n-ai voie.
Romeo n-a aflat de-acestea toate.
Îi scriu acum, din nou, la Mantua.
Într-o oră, Julieta cea frumoasă se deşteaptă.
Se mişcă. Re-nviază.
- Rogu-te, te du! - Trăieşte şi-nfloritor să fii!
Adio, bun prieten.
Atunci, te las.
Nu ispitiţi pe-un deznădăjduit!
Prindeţi-l! Nu-l lăsaţi!
Ţineţi-l!
Odată vă mai spun: să-l capturaţi!
Iubită...
Soţie scumpă...
Moartea, care ţi-a supt balsamul răsuflării...
..n-a izbutit să-ţi piardă frumuseţea.
Nu eşti înfrântă.
Flamura de purpur a frumuseţii, joacă pe obrazul şi gura ta...
..şi moartea se sfieşte să-şi desfăşoare palidul ei steag.
Tu dulce Julietă, de ce-ai rămas aşa frumoasă încă?
Să cred că moartea, cea fără de plasmă, e-namorată...
..şi te ţine-aici, la întuneric, să fii iubita ei?
Aici.
Aci mi-aştern eu patul cel din urmă...
..şi de pe trupul obosit de viaţă, voi smulge jugul stelelor fatale.
Ochi, mai priviţi-o cea din urmă oară.
O, braţe, cea din urmă-mbrăţişare.
Şi gura...
poarta sufletului meu,...
..pecetluieşte cu o sărutare...
..eternul târg...
.. cu moartea răpitoare.
Romeo...
Ce-i asta-aci?
Otravă...
De ce-ai sorbit-o toată şi nu-mi lăsaşi măcar un strop?
Pe buze, să te sărut.
Poate-a rămas pe ele-o picătură de otravă.
E caldă gura ta.
Astfel...
..cu un sărut...
..venit-a moartea.
Ce greu blestem pe ura voastră zace,...
..cum Dumnezeu vă bate prin iubire!
Şi eu pierdui, c-am fost cam lăsător, vreo două rude.
Toţi suntem pedepsiţi.
Toţi pedepsiţi!
Această zi aduce-o pace sumbră.
Trist soarele şi-ascunde faţa-n umbră.
Să tot vorbim de-aceste mari dezastre.
De judecată n-o să scape nime; va fi iertat sau pedepsit cu-asprime.
Nici în poveşti, mai mult prilej de jale c-a lui Romeo şi-a Julietei sale.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania