Totul a început la sfârşitul anilor 1962, în oraşul...
Pasadena, California.
Atunci când acest bărbat şi această femeie s-au culcat împreună.
El avea 21 şi ea 42.
6 luni mai târziu s-a terminat aventura, când cel tânăr...
s-a culcat cu altă persoană.
N-a fost oricine. Singura fată a acelei femei.
Şi lucrurile s-au complicat mai tare, trei zile mai târziu...
când fiică s-a măritat cu alt bărbat.
Nimeni n-a ştiut de mica aventură amoroasă a miresei.
Nimeni, cu excepţia maică-sii.
Asta ar fi putut fi sfârşitul poveştii, dar n-a fost aşa.
În următoarea primăvara a fost publicată o carte.
Autorul a fost prieten cu tânărul student.
Nu ginerele, ci celălalt.
Cel care s-a culcat şi cu mama şi cu fiica.
Nume au fost schimbat, dar asta nu a oprit...
Pasadena să facă ceea ce ştie să facă cel mai bine. Să bârfească.
Şi cu băiatul familiei Lindus
Am auzit că a fost Mary Beth.
Cu băiatul Bianchi.
Dar Mary Beth nu are o fiică.
Nu, dar fiul său este homosexual.
Fără vreun suspect principal, scandalul s-a domolit.
Ghici cine a apărut ameţit la club săptămâna trecută?
Era, totuşi, doar o carte.
Încă o dată, ar fi putut fi sfârşitul poveştii.
Apoi, în 1967, a fost făcut un film.
Pentru Dumnezeu, doamnă Robinson!
Iată-mă aici, m-aţi adus acasă la dvs, mi-aţi dat să beau...
puţină muzică şi apoi îmi povestiţi viaţa dvs. personală şi că...
soţul dvs. n-o să ajungă acasă devreme.
Şi?
Încercaţi să mă seduceţi, Dnă. Robinson.
Nu-i aşa?
Nu m-am gândit la asta.
Şi aşa se face că secretele ascunse al unei familii...
din Pasadena au devenit nemuritoare.
Chiar şi noi ne-am mirat în Pasadena...
cine este în realitate Benjamin Braddock şi cine este dna. Robinson.
Totul s-a întâmplat acum mai mult de 30 de ani.
Ce legătură are asta cu mine?
Ca să răspund la asta, trebuie să ştiţi cine sunt.
Ceea ce, în iarna lui 1997,
mă chinuiam şi eu să aflu.
Ca să fiu sinceră, m-am luptat cu asta toată viaţa.
Sarah.
Da?
- E-n ordine? - Da. Sunt bine.
- Nu părea că eşti bine. - Sunt bine.
OK.
- Ce a fost asta? - Turbulenţe.
N-a fost turbulentă. Seamănă cu ceva mecanic.
Este o turbulenta clasică.
OK. Nu eşti pilot. Nu ai de unde să ştii.
De când ţi-e ţie frică de zbor?
Nu mi-e frică. Îmi pace să zbor.
Nu-mi place să mă prăbuşesc. Prăbuşirile nu-mi plac.
Nu. Unde ţi-e inelul de logodnă?
Acesta... În geantă.
De ce îl ţii acolo?
Păi ştii că în avion degetele se umfla puţin.
Da?
N-am ştiut asta.
Da. Se umflă.
E... se măresc.
Şi nu se micşorează când aterizăm?
Ba da.
- Nu terminasem încă. - OK.
Mă gândeam,
aceste este weekendul în care Annie se căsătoreşte.
Nu cred că ar trebuie să anunţăm logodna, să nu-i stricăm ziua.
- De ce continua să facă aşa? - Pentru să suntem în avion.
Trebuie să te linişteşti.
Vrei să facem sex la baie?
Eu voiam o ceaşcă de ceai.
- Haide, vorbesc serios. - Nu, e prea înghesuit...
au lumina aia difuză...
Haide, va fi bine. Aşteaptă numai un pic...
Vine şi bate de trei ori. Va fi super.
- Sarah. - Va fi mişto..
Am spus de trei ori!
- Să plec şi să vin din nou? - Nu.
Stai.
Scuze, mă apeşi pe mână...
Mâna mea!
- Ce este? - Mi-a căzut... Nu contează...
O iau mai târziu.
Eşti OK? OK, hai să încercăm încă o dată.
- Îmi îndoi genunchii... - e spaţiu foarte mic...
Nu...
E mai bine aşa?
Ce? - Nu te implici.
Ce spui? Ba da, mă implic.
Nu te implici deloc!
Ba da.
Iisuse!
Mă trage şi nu e bine.
Îmi pare rău.
Nu e aşa rău. Vezi dacă m-am murdărit cu apa albastră.
Nici măcar nu l-am întâlnit pe tip.
Ce tip? - Logodnicul lui Annie!
Eu sunt domnişoară de onoare.
Ce fel de sora mai mare sunt?
Nu avem mama. Şi nici măcar nu am ajutat-o să îşi aleagă rochia de mireasă!
Ai nevoie de ceva vechi, ceva nou, ceva albastru...
Nu cred că Annie se aşteaptă ca tu să iei locul mamei voastre.
Nu ştiu. Nu ştiu.
Ascultă, nu-mi place să zic asta...
dar întotdeauna devii aşa chiar înainte de a te duce acasă să îţi vezi familia?
Da?
Da...
Pentru că nu mă potrivesc cu ei.
Nu mă potrivesc cu nimeni.
Te potriveşti cu mine.
Da, asta aşa e.
Eşti OK?
Pentru că pot să-i cer pilotului să întoarcă avionul.
Deci... putem...
ieşi de aici?
Da. - Am un plan.
Tu pleci, aştept aici câteva secunde,
mă aranjez puţin...
şi ies discret...
şi ne purtăm de parcă nu ne-am cunoaşte.
Ok? - Da.
Hei, ce mai faci?
Sunt OK. - Voiam...
- O să ies... acum... - Da.
- Ţi-am povestit despre tuneluri? - Tuneluri?
Da, sunt nişte tuneluri sub stadionul Dodgers...
şi când eram mici ne ţineam respiraţia când treceam cu maşina prin ele.
Tata încă mai crede că asta era incredibil de distractiv...
şi cu siguranţă o să încerce să te pună să faci şi tu la fel.
- Da. - Dar nu trebuie să o faci.
De fapt, chiar te rog să nu o faci. Pentru că tata conduce încet
şi până ieşim din tunel aproape leşinam.
- Bine. - OK. Acum, tenisul.
Asta e mereu un subiect bun. Ca şi vinul dealtfel.
Povestiri din călătorii, din Europa. Subiect bun.
Să nu aduci vorba despre arme sau pedeapsa cu moartea.
Şi orice ai face, să nu aduci vorba despre Vietnam.
De ce aş aduce vorba despre Vietnam?
Pe de altă parte, îi place să vorbească despre Războiul Civil.
- Relaxează-te, totul o să fie bine.. - Ştiu, ştiu. Zic şi eu aşa...
Nu o să se întâmple nimic. Sunt avocat, vorbesc ca să îmi câştig existenţa.
Ştiu că eşti un avocat bun, dar dacă nu ştii ce să spui,
poţi vorbi despre plecarea din Los Angeles a celor de la Rams.
- Mulţumesc. - Iată-i!
- Tata! Bună! - Bună, iubito.
- Cum merge? - Bine.
Tata, el e Jeff.
- El e cel pe care-l ascundeai de mine? - Da.
E o plăcere să te cunosc, Jeff. - La fel.
Care sunt intenţiile tale cu fiica mea?
Păi cu siguranţă o voi duce la un meci cu Rams, dacă încă sunt în LA.
NU-mi spune.
Cum poţi să fii liga profesională şi să nu ai o echipă...
pe cea mai mare piaţa din ţară?
- San Luis Rams? Ce e aia? - Nici măcar nu pot să pronunţ numele.
Tata, ai voie să mai măreşti viteza.
- Uite-le. - Tunelele!
- Ştii deja? - Tata, te rog, nu...
La trei. Unu...
doi...
Ok, e de ajuns, vă puteţi opri acum.
Hai odată! Parcă aveţi 5 ani!
Jeff.
- E prima dată în Pasadena? - Da, domnule.
Am o veche zicală: "Nimeni nu se naşte în Los Angeles, toţi vin în Los Angeles."
Dar dacă vii din Los Angeles, probabil te-ai născut în Pasadena.
De exemplu, eu, la fel şi soţia mea. Bineînţeles, Sarah.
Aici Sarah a învăţa cum să meargă pe bicicletă.
Asta e stradă pe care Bobby Miller mi-a spus că sunt urâtă.
- Jeff... Jeff... - Da?
Pescuieşti?
Nu, nu am pescuit niciodată.
Fata de fund, cred că aşa a zis.
O să te învăţ să pescuieşti la Big River.
- Sună minunat. - Vreţi să mergeţi cu mine?
- Amândoi? - Uite gardul unde am fugit o dată.
Ai fugit în gard?
Da, aveam 12 ani. Mai departe de atât nu am ajuns.
Era convinsă că a fost adoptată.
Se zice că peştii de la rău sunt mari cât casa.
Draga mea, ai ajuns!
- Annie, el e Jeff, logodnicul meu. - Bună!
- Arăţi bine. - Şi tu.
Da.
O Doamne, mâine mă căsătoresc!
Draga mea!
Ne întreabă dacă ar trebui să punem un al doilea bar pe peluză.
- Tata? - Mă ocup eu.
Uşor, nu vrei să omori pe nimeni înainte de a fi plătit.
El e Scott. Ea e sora mea, Sarah.
- Şi logodnicul ei care arata bine - Jeff.
- E o plăcere. - NU avem trandafiri arginitii pentru...
centrul mesei. Ce zici de roz sau albi?
- Scott, alege tu. - Roz.
- Mai bine albi. - Alb rămâne.
Voi când vă căsătoriţi?
Noi nu... încă nu am discutat despre asta.
Faceţi un cuplu frumos. Nu e aşa?
Frumos cuplu. - Scott, am nevoie de un bărbat puternic!
- Annie... Cum te simţi? - Fantastică, foarte bine.
- Da. Ţi-e teamă? - Teama?
De ce? Dacă mi-ar fi teamă de ce m-aş mai căsători?
- Nu ştiu. Oameni mulţi... - Arata aşa bine!
Cea de sus sau cea de jos?
Agrafa, cu siguranţa Agrafă.
Nu, funda, fundă!
- Nu ştiu cum te descurci cu toate astea. - E distractiv.
Am o idee grozavă. - Da.
Hai să jucăm la dublu.
Ştii ce? Mi-am uitat racheta iar Jeff nu ştie să joace...
- Hai să jucăm! - După ce ne aşezăm puţin.
- Ne vedem curând! - OK!
Sora mea... toată ziua sare.
- Deci despre ce era vorba? - Ce?
De ce i-ai zis sorei tale că nu am vorbit despre căsătorie.
M-am gândit că anunţam după căsătoria ei.
Da, dar acum faci să parcă că sunt doar partenerul tău de pescuit.
Ştiu. Îmi pare rău. Te rog nu lua în seama tot ce zic în următoarele zile.
Cum ziceam, familia mea mă scoate din minţi.
Ţi s-a făcut frica?
Pentru că îmi poţi spune.
Nu, nu e asta. Sunt foarte decisă.
- Mult? - Extrem de decisă.
- Mă excită. - Da, te excită.
În afară de degetul ăla mic...
Da, asta e camera mea... Dar a ta e la capătul holului.
- Glumeşti? - Aşa e obiceiul în Pasadena.
Oamenii nu fac sex în Pasadena?
Jurnalistă. Mama ta ar fi mândră.
Da, scriu anunţuri matrimoniale.
Şi necrologuri.
Ha ha!
Exista o vorbă veche.
"Nimeni nu se naşte în Los Angeles, toţi vin în Los Angeles."
Iar cei născuţi în Los Angeles, cu siguranţă sunt născuţi în...
- Pasadena? - Ştiai deja?
Sarah, Sarah... Ea e Nikki, una din domnişoarele de onoare.
Sunt aşa încântată! Tu nu?
Îmi vine să ţip!
Poţi să ţipi.
Destul.
Din piatră fină... Nu-mi place deloc marmură.
O vodcă cu gheaţă, vă rog.
Îmi pare rău, doamnă. Dar mi s-a spus să rugăm oaspeţii să nu fumeze în casă.
Du-te dracu.
Bunico?
Ţi-am zis să nu-mi zici aşa în public.
Îmi pare atât de bine să te văd.
Arăţi senzaţional.
- Îţi plac băuturile tari. - Mda, ştii tu...
când eşti în Pasadena...
Ai dreptate.
Încă unu, te rog. Şi adu-mi şi o scrumieră.
Cum îţi merge cariera de jurnalist?
Păi, e...
Ştii că încă citesc ziarul în fiecare zi, doar ca să citesc necroloagele tale..
Mă bucur că nu sunt în ele.
Mă bucur să aud că am cititori fideli.
- Şi avocatul? Merge bine? - Totul e ok.
Suntem bine. Cred. Totul e ok.
- Deci e ok? - Da! Totul e ok.
- Suntem ok. Doar că... - Bună tuturor!
Cina este gata!
Haide.
O să îmi spui totul după cină. O să ne îmbătăm până atunci...
aşa că mă aştept să îmi spui ce-i mai rău.
M-a cerut în căsătorie săptămâna trecută şi am zis da...
şi de atunci am mintea înceţoşată.
Afară. Acum.
Am mai fost în Pasadena înainte. Am fost în armată.
Tabăra mea era aşezată două blocuri mai jos.
Doamne! Nu mă înţelege greşit, Jeff e minunat.
Dar când m-a cerut în căsătorie...
nu am simţit ce cred că trebuia să simt.
- Am simţit doar... - Ce?
Cumplit de speriată.
- Şi d-asta ai zis da? - Nu situ de ce am zis da!
Doamne, ba da ştiu. E inteligent, e vesel...
e cel mai bun iubit pe care l-am avut până acum.
Sună oribil. Nu e de mirare că eşti panicată.
Ştiu, e vina mea. E numai vina mea.
Şi... şi...
Aia.
E Pasadena, copilă. Asta se întâmpla când dai oamenilor tot ce vor...
şi apoi îi ignori pentru 100 de ani.
Vreau ca viaţa mea să fie mai plină. Vreau aventuri.
Cum te-ai simţit chiar înainte ca bunicul să te ceară în căsătorie?
Am vomitat.
Probabil pentru că eram însărcinată cu mama ta.
Erai gravidă?
D-asta te-ai căsătorit cu el?
Ascultă, copilo.
Nu sunt expertă în dragoste.
N-aş putea spune că l-am iubit pe bunicul, Dumnezeu să-l odihnească în pace.
Dar am avut ceva.
Şi pot să îţi zic măcar atât: dacă iubeşti un tip...
atunci ţine-l.
Ştiu, doar că simt că dacă ne căsătorim, atunci asta-i tot.
Ai o grămadă de copii şi...
O faci să sune ca o sentinţă la moarte.
Mi se trage de la mama.
Mama ta nu s-a îmbolnăvit din cauză că s-a căsătorit.
Ştiu, doar ca... ştii...
Eu...
- Vrei mai mult de la viaţa. - Da!
Treci la coadă, fetiţo.
- Ai văzut-o pe Sarah? - Nu.
- Ce faci? - Fac un discurs.
- Am emoţii, ştii. - O să fie OK.
Aş vrea ca mama fetelor să fie aici. Ea reuşea mereu să mă calmeze.
- Ce făcea? - Mă îmbrăţişa.
Ce dracu faci?
Cred că e normal să te simţi ca naiba...
în momentele astea.
Mama ta a făcut exact la fel.
Înainte să se căsătorească cu tatăl tău, era...
De fapt a dispărut cu o săptămână înainte de căsătorie.
Serios?
N-ar trebui să beau fără să dublez cu apa.
Haide, prezintă-mi-l pe tipul cel norocos.
Îmi îngheaţă ouăle aici.
Stai, mama a dispărut?
- A plecat pur şi simplu. - Unde?
Nu ştiu. La Cabo, San Luis, poate.
De ce s-a dus acolo? Doamne! Crezi că a avut pe cineva?
Nu, doar a fugit.
De dragul tatălui tău, nu discutăm chestiile astea la cinele familiei.
Ideea e că nu trebuie să-ţi pese ţie de chestii d-astea.
Dacă nu vrei să te căsătoreşti, nu te căsători. Dacă vrei, căsătoreşte-te.
Dacă nu merge căsnicia, divorţezi.
Nu ai trăit pe deplin până nu treci prin una din astea.
- Mulţumesc, bunico. - Mă bucur că ţi-am fost de ajutor.
Jeff, ea e... Katherine. Mama mamei mele.
Bună. Nu arăţi ca un avocat.
Mulţumesc. Nici tu nu arăţi a bunică.
A, eşti avocat. Plin de minciuni.
Cânţi la trombon?
Sunt anumite momente în viaţă...
pe care le ţii minte pentru totdeauna.
Indiferent când s-au întâmplat.
Pentru mine e... 25 Iunie 1963
ziua în care m-am căsătorit cu Jocelyn.
Şi... bineînţeles, naşterea fetelor mele.
Şi mai târziu ziua în care Annie...
Părinţii tăi nu prea au pierdut timpul.
S-au căsătorit pe 25 iunie, 1963 şi tu te-ai născut pe 3 Martie 1964...
A rămas însărcinată imediat.
Înţelegi?
Înseamnă că a rămas însărcinată cu o săptămână înainte de căsătorie...
ceea ce înseamnă fie că te-ai născut mai devreme, fie ca... Înţelegi?
Ea este Annie a mea. Un singur zâmbet şi toată lumea îl observa.
- Nu... nu cred. - Erau în anii 60
La începutul anilor 60.
Probabil ca nici nu a ştiut că e însărcinată decât...
după luna de miere.
Trebuie să îmi spui.
- Ce? - Mama s-a culcat cu cineva...
înainte să se căsătorească cu tata?
- Ce? Trebuie să îmi spui! - Ce naiba ai? Ne aud oaspeţii.
Mama a avut o aventură în Cabo sau nu?
- De unde să ştiu eu? - Pentru ca tu ştii totul!
Să bem pentru fericitul cuplu.
Pentru Annie şi Scott.
Viaţa e scurtă, dar căsătoria e lungă.
Deci beţi şi o să treacă mai repede.
Hei.
Sper că nu te gândeşti să încalci regulile sexuale din Pasadena.
- Pot să mă bag lângă tine? - Mereu.
- Ce faci? - Mă uitam pe legile...
referitoare la transferul bunurilor.
Mă cam încălzisem, aşa că...
ce să fac atunci când lângă mine apare o tipă mişto şi singură?
- Ştiam că a făcut-o. - Ce să facă?
Mama a avut o aventură înainte să se căsătorească cu tata.
- Sarah... - Serios. Şi dacă e adevărat?
Dacă a avut o aventură şi a rămas însărcinată, asta ar explica multe.
De ce nu am nimic în comun cu familia mea...
de ce nu îmi place tenisul, de ce nu sunt mai blonda...
- Mă gândesc prea mult la asta? - Da
O doamne, sunt nebună.
Draga mea, nu eşti nebună, ai doar o criză înainte de nuntă...
şi e chiar drăguţ. E excitant.
Mă întreb dacă tata ştie.
Nici nu pot să-l întreb, pentru că dacă nu ştie, asta îl omoară.
Te rog, e destul.
A, pun pariu că mătuşa Mitzi ştie.
- Exista o mătuşă Mitzi? - Prietena cea mai bună a mamei.
- Ar trebui să vorbesc cu ea. - Da, ar trebui. Dar înainte...
ar trebui să încălcăm regulile casei.
Mă duc să vorbesc cu mătuşa Mitzi.
Bloody Mary e fata pe care o iubesc...
Mătuşa Mitzi, se pare că mama a dispărut cu o săptămână înainte de nuntă.
Gândeşte-te.
Nu-mi aduc aminte de asta.
Cunoşti vreun bărbat cu care avea vreo legătură în perioada aia?
Parcă eşti poliţistă.
"Nu, dle poliţist. Singurul bărbat pentru care mama ta a avut ochi era tatăl tău".
Şi Beau Burroughs.
Cine?
Beau Burroughs.
Era cu un an mai mare ca noi.
Mama ta şi cu mine eram înnebunite după el.
Vrei să vezi o poză?
Asta e mama ta şi cu mine în "Oraşul nostru ".
Sau " importantă de a fi bogat", nu mai ştiu.
Era o actriţă foarte bună.
Păcat că a renunţat.
Toate femeile ajung că mamele lor.
Asta e tragedia.
Cu bărbaţii nu e la fel.
- Şi Beau Burroughs? - Ah, da.
Uite-l.
Uită-te la chipul ui.
Ea a ieşit cu el?
S-au întâlnit de câteva ori. Beau nu era un tip stabil.
Avea o grămadă de iubite.
Şi tu?
După Universitate.
Foarte rar.
De fapt, l-am invitat la nunta mamei tale, dar bunica-ta nu i-a dat voie să vină.
Zicea că Beau la o nuntă aduce ghinion.
Beau fostul.
Aici e el cu Charlie Webb.
Am şi uitat că erau prieteni.
Mă duc să îmi umplu paharul. Şi ţie?
Nu, conduc.
De ce numele Charlie Webb îmi sună familiar?
El era cel mai faimos din grup.
Ştii, a scris cartea aia care a cauzat atâta vâlvă.
O...
Ce?
Când a zis Katherine ca mama ta...?
Chiar înainte de nuntă.
A zis dacă s-a dus în Mexico?
La Cabo.
Charles Webb. Charles Webb.
Mătuşă Mitzi. Ce carte ziceai că a scris?
Bună.
Bună. Am nevoie să faci ceva pt mine.
Unde eşti? Toată lumea se pregăteşte să meargă la biserica.
Am nevoie să te duci la închirieri video şi să îmi iei "Absolventul".
- Ce? - "Absolventul"
Filmul cu Dustin Hoffman.
De ce? Sarah, ce se întâmpla?
Nu pot să îţi explic acum.
Sarah, toată lumea ne aşteaptă în limuzină.
Nu pot să mă duc să le zic...
Te rog, fă-o! Ne vedem la biserică.
Scuze! Vina mea, vina mea!
- Sarah? - Da, intră.
- Uite-o. - Mulţumesc.
Asta e! Bazată pe un roman de...
Charles Webb.
- Trebuie să mergem? - Nu l-ai văzut, nu?
- Ba da, de câteva ori. - Am nevoie de un televizor.
Or avea unul în biserică. Popii se uita la televizor, nu?
- Sarah... - OK. Ştii ce?
Toată lumea zice că filmul se bazează pe fapte reale.
În Pasadena. Ca cineva, o familie reală, era adevărată familie Robinson
E familia mea, Jeff. Noi suntem Robinson.
- Tu asculţi ce spui? - Charlie Webb a studiat cu mama.
Şi era prieten cu Beau Burroughs, despre care sunt destul de sigură...
ca ea a fugit cu el.
- Beau Burroughs? - Da! Şi...
personajul lui Dustin Hoffman în "Absolventul"...
se numea Benjamin Braddock. Benjamin Braddock, Beau Burroughs.
BB. Înţelegi?
Benjamin Braddock, Beau Burroughs. BB.
Înţeleg.
Doamne. Mama a fugit cu tipul ăsta... a rămas însărcinată
şi s-a întors şi s-a căsătorit cu tata.
Poate a rămas însărcinată.
Îl iubea pe tipul ăsta? Şi dacă da, de ce s-a întors?
Şi de ce nu mi-a zis nimeni nimic despre asta?
Pentru ca lucrurile astea nu le spui copiilor, draga mea.
Despre ce vorbiţi voi aici?
- Începe nunta. - Tu eşti Ann Bancroft, nu-i aşa?
Tu eşti Dna. Robinson.
Jeff.
Du-te şi te joacă cu puţa la nisip.
Pot să fac asta.
Eşti?
Mama îl plăcea pe Beau Burroughs. L-ai sedus...
şi a fugit cu el cu o săptămână înainte de nuntă.
- Nu-i aşa? - Nu crede tot ce vezi în filme.
Asta înseamnă da?
Vreau să ştii că mereu am crezut că Dna. Robinson...
era cel mai interesant personaj din film.
Scena de seducţie a fost chiar aşa?
- În viaţa reală. Era...? - Taci.
Ne-am adunat aici, în prezenţa lui Dumnezeu şi înaintea prietenilor noştri...
pentru a fi martori şi a binecuvânta unirea lui...
de Annie şi Scott în sfânta căsătorie.
Uniunea soţului şi soţiei în trup, minte şi suflet...
a fost creată de Dzeu pentru fericirea amândorura...
pentru a se ajuta, a sprijini şi a-şi...
na adversitate şi prosperitate.
Şi cu simţul răspunderii, pe acest pământ fragil.
Casa noastră.
Pasadena, numărul lui Beau Burroughs.
Iubito, un tip ca el nu are cum să fie încă în Pasadena.
Nu, Beau Burroughs, cu doi R.
Doamne! Nu puteai să faci mai multe cumpărături!
Puţei sa îl căutaţi în Los Angeles, vă rog?
Te aştept în maşină.
Foarte bine. Mulţumesc.
Aici erai!
Scott mă duce să mâncăm la club, aşa că voiam să îţi zic la revedere.
Mama a avut mereu mâinile fine.
Da, era frumoasă.
Era. Era într-adevăr.
Nu pot să cred că m-am căsătorit!
Nici eu. Nu pot.
Ce ciudat... M-am trezit azi dimineaţă şi...
m-am uitat la pe Scott şi am simţit... parcă mă uitam la altcineva.
Cum te-ai simţit?
Mi-am dat seama că acum sunt Doamna "Altcineva".
Nu e mişto?
Vin acum!
- Te iubesc. - Şi eu.
Pa.
Sunt căsătorită!
Chiar dacă ne aduc o altă echipă, tot nu vor fi ca Rams.
În plus, îţi ia cel puţin 3 ani să devii competitiv.
În zilele noastre...
poţi să cumperi din jucătorii de la alte echipe şi le rupeţi fundurile imediat.
Îmi place cum gândeşti. Ai grijă de el, merită să îl păstrezi.
Eşti ok? Eşti cam tăcută.
Da. Sunt doar obosită. A fost un weekend lung.
- Mă bucur. - Da.
- Bine, copii, zbor plăcut. - Aşa va fi.
- Earl. - Sună-mă din New York.
OK. mulţumesc.
Pa, tata.
- Îmi mai dai telefonul tău? - Ai aflat ceva?
Nu, era închis. Mai încerc o dată.
Bună, numele meu Sarah Huttinger.
Am terminat în '82.
Caut o adresă sau un număr de telefon al cuiva care a absolvit în 59
Beau Burroughs.
Vorbeşte la o conferinţă în San Francisco diseară.
Incredibil. Cum ai aflat?
- Am sunat la el la birou şi mi-au zis. - Genial.
Şi te duci la el şi îl întrebi pe fată?
Păi, cred că m-aş putea duce la el şi să îi zic " Bună, tată"
Şi dacă se întoarce.
- Sunt nebună? - Puţin. Vrei să vin cu tine?
Nu poţi să vii. Ai întâlnire în Chase.
Poţi să crezi sau nu dar Chase Manhattan va supravieţui fără mine.
Nu. Ştii ce? Dacă fac asta, trebuie să o fac singură.
Nu ţi-am zis niciodată asta dar s-a făcut un film şi după familia mea. Serios
"Titanic ".
L-au schimbat puţin, ei nu aveau nici barca, nici nimic.
Da am pozat o dată nud pentru un pictor.
OK. Ia asta.
Foloseşte-o în San Francisco.
Eşti sigură că nu vrei să vin...?
Mulţumesc.
Du-te şi găseşte-l ca să nu mai fii confuză
Eşti mireasă mea, indiferent cine te duce la altar.
Jeff, ia-ţi telefonul!
OK. Bine. " Bună, Dle. Burroughs.
Cred că eşti tatăl meu."
Vreau să vorbesc astăzi despre " Revoluţie ".
O revoluţie a informaţiei care se apropie.
O revoluţie a internetului care se apropie.
Pe care Ché Guevara descrie...
revoluţiile ca nişte schimbări ale inimii.
Ne pare rău, conferinţa este doar pentru participanţii care s-au înscris.
Şi pentru presă.
Sunt de la presă!
Cum ştiţi, Ché a studiat medicina.
Şi când un om de ştiinţa vorbeşte în astfel de termeni...
te face să te întrebi ce vrea să spună.
Ca şi biograf al lui Ché, am teoria mea.
Cred că vorbea despre ceva ce a văzut mult în viaţa sa.
Un mister al recuperării.
Acel moment în care un pacient, decide în ciuda a orice, să trăiască.
Îşi depăşeşte suferinţa şi se forţează să devină sănătos.
Asta a fost revoluţia pentru Ché.
Un izvor inimaginabil în existenţă.
Doamne şi domni, revoluţia internetului...
nu se apropie.
A venit.
Putem să cumpărăm domeniul " langustă.net ".
Dacă organizezi piaţa, le poţi face pe amândouă.
Ştiu din sursă sigură, AOL şi Time Warner for fuziona.
Va schimba lumea.
Este a treia companie multimilionară pe care ai creat-o şi vândut-o...
în mai puţin de 10 ani. Ai o problemă cu loialitatea?
Sunt două teorii referitoare la asta...
unii cred că mă concentrez prea mult pe detaliile de zi cu zi...
pentru un manager implicat doar în lansare.
Şi cealaltă teorie e ca...
Care era întrebarea?
Şi acum ce seva întâmpla?
Dră. Huttinger, cum sunt lucrurile în New York?
Mă bucur să am reprezentaţi din acel oraş. Întrebări?
Încă nu.
- Am nevoie de tine pentru un moment. - Nu poate să aştepte?
- Mă tem că nu. - Mă scuzaţi.
Dra. Huttinger.
E mare. E cel mai mare...
E cel mai mare motor de căutare. Am vorbit direct cu Ken Patterson...
şi crede-mă, am fost impresionat.
Şi?
A fost de acord să renunţe la 30% din companie pentru 100 milioane $...
Intenţia noastră e să o facem publică.
Dră. Huttinger!
Scuze.
Când aveţi un moment... Aş putea vorbi cu dvs?
- Bineînţeles. - Beau...
Nu mă interesează, Roger. Cum te pot ajuta?
Aş vrea să vă pun o întrebare.
Beau, ai putea face 102 milioane în 18 luni.
Sarah Huttinger, Roger McManus.
Unul din cei mai puternici oameni din această conversaţie, care tocmai a terminat.
Roger, nu.
Foarte bine. Ne vedem.
Mulţumesc.
D-şoară. Huttinger, e oficial sau nu?
Nu e nimic oficial.
Nu sunt aici din motive profesionale.
Bun.
Nu! Nu, nu.
Mama mea a fost Jocelyn Richelieu.
Wow, eşti fiica lui Josie!
Da.
Ce mai faci? Go.
Îmi pare rău pentru mama ta.
Era foarte... tânără.
Da, aveam 9 ani.
Deci, eşti jurnalistă acum?
Da, oarecum. Am nişte întrebări pe care vreau să ţi le pun.
- Despre? - Despre ce s-a întâmplat atunci.
Între mama ta şi mine?
Şi între bunica şi tine.
Am auzit despre carte.
Şi despre film.
Trebuie să fii undeva acum?
Deci...
Ai citit cartea. Ai văzut filmul.
Cam aşa s-a întâmplat.
Sunt câteva lucruri care nu au fost aşa.
Eu nu am absolvit facultatea dar cred că...
"cel care a abandonat şcoală" nu ar fi fost un titlu prea bun.
Şi la sfârşit evident, nu am fugit cu mama ta.
Poşeta ta sună.
- Pot să...? - Nu.
- Bună. - Bună.
Bună! Telefonul tău e la mine.
Da, mi-am dat seama de asta când am sunat pe telefonul meu şi ai răspuns tu.
Am aterizat acasă. Unde eşti?
Sunt aici. Cu el.
Dacă ai nevoie de telefonul meu, cred că e încă la încărcat,...
în apartamentul meu.
- Eşti acolo cu el chiar acum? - Da.
- L-ai întrebat? - Nu încă...
Tocmai ajungeam la asta.
De ce? Nu-ţi fie teamă. Indiferent ce se va întâmpla, ve fi bine.
Mă suni te rog după ce afli?
OK, da. Pa.
Îmi pare rău.
Te-ai culcat cu mama mea?
În Mexico sau Cabo, cu o săptămână înainte de nuntă.
Da.
Ai folosit prezervativ?
Ce...! De ce...?
De ce te interesează...?
A, nu.
M-am născut pe 3 Martie, 1964. Cu o săptămână înainte să se împlinească...
9 luni de la nuntă, deci sunt între tine şi tatăl meu...
Nu semăn cu el, nu votez ca el...
nu conduc ca el şi cred că poate...
Sarah, îmi pare rău. Că nu m-am gândit că ai putea crede asta...
E posibil, chiar dacă aţi folosit prezervativ, e posibil.
- Nu e. - Ba da!
- Nu! - Prezervativele se pot rupe.
- Alunecă, mai ales dacă... - E imposibil.
Ca eu să am copii.
- Eşti steril? - Frumos discurs, Beau!
Da.
Dar poate nu erai acum 30 de ani.
39 de ani, mai exact.
Cum, de unde ştii?
- De la trauma mea testiculară. - Ce?
Eram în primul an de studii. Era în echipa de fotbal.
Semifinale, scor egal, tipul ăsta aleargă spre mine...
eu ies să opresc jocul şi chiar atunci piciorul lui...
m-a aruncat la pământ. Să spunem doar ca...
a dat cu piciorul în mingea care nu trebuia.
Trauma...
testiculară?
Şi asta te-a lăsat steril.
Mă tem că da.
Sarah... îmi pare rău.
Nu pot fi tatăl tău.
OK.
Mulţumesc.
A fost o plăcere să te cunosc, Dle. Burroughs.
A fost o plăcere să te cunosc, dră Huttinger.
La revedere.
Trauma testiculară.
- Eşti ok? - Da.
Da, sunt ok. Totul...
este foarte clar acum, pentru mine.
Am venit să caut răspunsuri şi le-am găsit.
Nu am nimic în comun cu familia mea şi totuşi ei sunt familia mea.
O asta e minunat. E bine.
Mama a fugit la Cabo şi a avut o aventură cu o unul înainte de nuntă.
Şi s-a reîntors într-o căsătorie fără iubire, dar a fost alegerea ei.
Bine, păi.
Trebuie să admit faptul că am o carieră care nu duce nicăieri.
Şi că am o iubit minunat care mă iubeşte şi vrea să se căsătorească cu mine...
şi teoretic şi eu vreau să mă căsătoresc cu el.
Deci... da.
E bine.
E chiar bine.
Perfect.
Ce oraş minunat!
- Mă plâng mult... - Nu, nu, nu.
Hei! E ok.
Mă plâng mult, n-am vrut...
- Nici nu te cunosc... - Totul o să fie bine.
Totul o să fie bine.
- Doamne! - Hai să...
Hai să...
Hai să te înveselim puţin.
Mergem să te înveselim?
Ăla e un colţ adevărat de elefant?
Da.
- Vezi semnele alea? - Da.
Ştii cum se spune că un elefant nu uita niciodată?
- Da. - Nu e adevărat. Acolo îşi iau notiţe.
- Sunt inteligenţi... - stai!
Sarah, am o idee. Mergi cu mine?
- OK. - Încă puţin...
Nu eşti prima persoană care se teme de viitor.
Este chiar ceva obişnuit.
- Tu cum ţi-ai dat seama ce vrei? - Făcând multe greşeli.
Am trăit în străinătate un timp.
Am consumat multe droguri.
Am fost membru al unui cult Indian.
Te-ai certat cu bunica mea.
Şi apoi cineva mi-a zis cele mai profunde 2 cuvinte pe care l-au auzit vreodată.
Fi prezent. Iar acum mă interesează doar micul meu univers...
care în acest moment e alcătuit din tine, eu şi tăcerea...
pe care o lasă tonomatul.
- Îl cunoşti? - Nu cred că cineva îl cunoaşte cu adevărat.
Petrece timp cu el.
Unde mergem?
Pot să te întreb ceva?
Ce s-a întâmplat în acel weekend cu mama?
Unele detalii sunt intime, clar. Ce s-a întâmplat în acel weekend în Cabo?
Părinţii mei au o casă acolo.
Eu eram acolo, stăteam singur şi petreceam vara şi Jocelyn...
mama ta, pur şi simplu a apărut.
Ne cunoşteam din şcoală.
Pentru 3 zile doar am înotat, am râs...
Am fost la surf.
Într-o dimineaţă m-am trezit şi ea nu mai era.
Se întorsese în Pasadena să se căsătorească.
Nici nu ştiam că e logodită.
Au fost probabil cele mai fericite 3 zile din viaţa mea.
E singurul moment în care îmi aduc aminte că am fost cu adevărat...
liniştit.
De ce crezi că s-a întors?
Siguranţa, poate. Nu situ.
Nu mi-a spus niciodată.
Văd multe din ea în tine.
Era o femeie foarte frumoasă.
Şi tu la fel.
Trebuie să mă duc să fac pipi.
Ce?
Îmi pare rău.
OK.
Ce...
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, nu-mi vine să cred că am făcut asta.
Eu...
Bună ziua.
Neaţa.
E cel mai bun remediu împotriva mahmurelii.
5 minute stau în cap şi apoi alerg 5 km...
şi apoi o baie în mare.
Vrei cafea cu aspirina?
Cafea cu aspirina?
- Mulţumesc. - Pentru puţin.
Bună cafea.
Mulţumesc.
Pentru puţin.
Unde suntem?
Suntem... undeva...
la o oră în sud de oraş.
De San Francisco.
Mai vrei altceva?
Ouă, suc de portocale?. Paramedici?
Păi, cred că e mai bine să plec.
A fost o plăcere să te cunosc, Dle. Burroughs.
A fost o plăcere să te cunosc, dră Huttinger.
Păi... OK.
Pa pa.
Nu am maşina aici, nu-i aşa?
Nu.
- Ai fi drăguţ să...? - Sigur, dar...
hai să mâncăm ceva înainte.
Trebuie să îţi zic ceva.
Ce mi-ai zis aseară... despre viaţa ta în New York, munca ta...
prietenul tău...
sugerează că nu e ceva la care te grăbeşti să te întorci.
Păi...
N-aş spune că...
Îmi dau seama că e puţin cam ciudat...
să ne apropiem... totul...
Dar noaptea trecută...
a fost destul de spectaculoasă pentru mine.
Ce spun, Sarah, ceea ce încerc să spun e ca...
îmi placi foarte mult.
Şi aş vrea să rămâi... dacă ai putea
- Să rămân? - Da, nu pleca.
Nu-ţi place ideea.
Eu... eu...
Eu nu... eu...
Credeam că... mergem să mâncăm.
Mergem.
- O zi bună, dle. Burroughs. - Bună ziua.
Doar o călătorie scurtă până la ţară şi înapoi.
Am de ales?
- Ce crezi? - Cred că m-aş simţi mai sigură...
dacă tipul ăla ar fi aici în locul meu.
Crezi că sunt prea bătrân pentru tine, nu-i aşa?
Nu. - Şi?
Te-ai culcat şi cu mama şi cu bunica mea.
- Şi ce dacă? - Păi vreau să zic...
nu-i normal!
Ştii ce? Da, eşti prea bătrân pentru mine.
Evident sunt foarte confuză acum...
iar noaptea trecută a fost, nu ştiu, ca un fel de iniţiere.
Poate toate femeile din familia mea trebuie să se culce cu tine.
Nu ştiu dacă trebuie.
Dar cu siguranţă au făcut-o.
Secretara lui Beau Burroughs.
Bună sunt Jeff Daly din nou.
- Cu cine vorbesc? - La telefon Candace.
Bună, Candace. Ascultă, îmi poţi spune unde e?
Trebuie să vorbesc cu el.
Îmi pare rău. Nu vă pot da informaţia asta.
Ştiu, Candace, mi-ai zis şi înainte. Însă este o urgenţă.
O caut pe logodnica mea, Sarah Huttinger, care cred că este cu el.
Nu am mai primit nici un telefon de la ea şi mi-e teamă că e ceva în neregulă.
- Trebuie să mă întorc. - Şi eu. Trebuie...
să merg la un bal.
Bal?
Oamenii încă se duc la baluri?
Da, uneori.
Este cel mai mare eveniment caritabil al anului.
"Nopţi la Casablanca ".
Nu... Nu pot.
Nu, scuze. - De ce?
Din cauza serviciului! Ar trebui să mă întorc.
Nu pot să las oamenii să moară anonimi în timp ce...
eu mă distrez fantastic la un bal.
Îţi fac o propunere.
Vino cu mine la petrecere. Şi când se termină, te duc acasă.
Serios, oricum trebuie să ajung pe coasta de est.
Te las în New York, nici o problemă.
Până dimineaţă eşti acolo.
Ştiu că sună puţin nebunesc...
dar viaţa trebuie să aibă puţină nebunie,
altfel, nu e decât o înşiruire de zile de joi.
Frumos. - Mulţumesc.
OK. Altcineva?
OK.
Vezi tipul ăla cu peruca?
Cel care vorbeşte cu tipa care are decolteu la spate?
Deţine jumătate din San Francisco, iar celălalt...
de lângă el deţine cealaltă jumătate.
Şi tipul bronzat ca George Hamilton?
Este George Hamilton.
Nu, nu, nu mă prinzi pe acolo.
Eu nu mă mai duc la cinema. Nu sunt decât efecte speciale şi explozii.
Ştiu. Înainte se făceau filme despre lucruri reale, despre oameni.
- Ca " Chinatown ". - Îmi place filmul ăla.
Nu înţeleg ce s-a întâmplat, dar mi-a plăcut.
Sau " Butch Cassidy şi Sundance Kid"?
- Aşa da film! - Katherine Ross? Eram îndrăgostit de ea.
Vrei să vorbeşti despre Katherine Ross? Absolventul".
- Nu a fost incredibila? - Să vă zic ceva despre " Absolventul "...
ce puţini oameni ştiu.
A fost primul film a lui Richard Dreyfuss.
A avut o singură replică. " Să chem poliţia? Da."
Şi acelaşi actor care a jucat în "Vaseline ".
Hei, Beau. Paxton e aici.
Nu vrei să vorbeşti cu el? Doar 3 minute.
- Ţi-o aminteşti pe Sarah Huttinger. - Bună!
- Nu mă interesează. - 3 minute.
Doar 3 minute. 29% pentru 75 milioane.
Pot să am majoritatea?
- Am negociat. - Să vedem.
Duceţi-vă!
- Mă întorc repede. - Bine.
Cum?
Bună.
E prima ta Noapte în Casablanca?
- Da. - Marfă.
E culoarea naturală a părului tău?
- Ce? - Nu, e frumoasă.
E mătăsos şi strălucitor. Ai putea fi...
un model de păr bun.
- Mulţumesc. - Sigur.
- Vrei să facem sex? - Scuză-mă?
Glumesc. Glumeam.
Îl caut pe tatăl meu. Asta ar trebui să fie masa lui dar nu l-am văzut.
Aşa că dacă vine, spune-i că Blake l-a căutat.
Cine e tatăl tău?
Beau Burroughs.
Ce? Stai, stai.
Ce... ce... ai zis?
Că Beau... că eşti... ca el este...
- Te bâlbâi. - Credeam că nu are copii.
Are unul. Hey, tipul cu şampania!
OK... OK.
Doar pentru că nu e steril, nu înseamnă că m-am culcat cu tatăl meu...
Oh, Doamne.
Ce?
Ce a fost asta?
Eşti ok?
Tată...
Blake.
Păi, bine-ai revenit. Credeam că te întorci săptămâna viitoare.
Ştiu. Am venit azi.
- El e Blake. El e... - E fiul tău.
Corect, tocmai s-a întors din Africa.
- Nu, din Asia, tata. - Da, din Asia.
- Trebuie să vorbim. - Ştiu.
- Singuri. - Ştiu.
- Trebuie să vorbim singuri acum. - OK.
Trauma testiculară?
Nu sunt un copil! Ai un fiu! Eşti bolnav!
Asta nu e " Absolventul ", e o telenovelă.
Calmează-te. Există o explicaţie simplă.
A fost adoptat?
- Nu. - Atunci eşti bolnav.
Eu sunt o femeie bolnavă şi am făcut un lucru bolnav.
- Nu este fiul meu biologic. - Doamne, am nevoie de terapie.
Ce? Ce ai zis?
Am zis că Blake nu este fiul meu biologic şi nici nu a fost adoptat.
Prima mea soţie, Cyntia, voia să aibă copii. Iar eu...
nu puteam să îi ofer. Am folosit o metodă alternativa.
- Un donator. - Un donator?
Un donator, deci el tehnic nu este fiul meu, dar...
mama lui şi cu mine am decis să nu îi spunem nimic şi aş aprecia dacă...
nici tu nu i-ai spune.
Sigur.
- Dar eşti steril? - Nu, am minţit.
Am inventat toată povestea asta doar ca să mă pot culca cu fiica mea.
Ce fel de om crezi că sunt?
Iartă-mă.
Îmi pare rău că te-am făcut bolnav, nu eşti bolnav, eşti un om minunat.
Mulţumesc.
Şi încântător.
Şi generos.
Şi inteligent.
Şi realizat.
Eşti un pilot bun.
Foarte atractiv.
Îţi accept scuzele.
Sper ca ăla nu e tatăl tău.
Jeff. Ce faci aici?
Nu ştiu. Am crezut că ţi s-a întâmplat ceva, dar se pare că ceva mi s-a întâmplat mie.
Aşteaptă, Jeff.
Aşteaptă.
Te rog, Jeff, aşteaptă.
Ce?
Nu era... nu este...
Nu l-am sărutat eu, el m-a sărutat pe mine.
Te-ai culcat cu el?
Nu am vrut.
Eram foarte beată. Nu-mi aduc aminte de nimic.
Ştiu că nu e o scuză, dar e totuşi o scuză.
- Jeff, te iubesc. - Nu spune asta.
Nu spune asta.
Nu ştiu ce s-a întâmplat, dar e sigur că logodna...
dintre noi nu înseamnă nimic pentru tine.
Jeff, îmi e foarte teama.
M-am săturat de temeri.
Jeff, te rog. Te rog, ascultă-mă!
Ştiu că în momentul ăsta mă urăşti. Şi eu mă urăsc.
Sunt nebună, e ca şi cum sunt posedată de o altă persoană...
care e speriată şi panicată şi a stricat totul.
Ştiu că putem fi împreună. Tu eşti singura persoană cu care pot fi eu însămi.
Chiar dacă nu ştiu cine sunt.
Atunci căsătoreşte-te cu mine, Sarah.
Chiar acum.
Aştept un răspuns.
Sarah?
L-am găsit pe Beau Burroughs.
Nu ştiam unde să mă duc.
Intră. Pregătesc un whisky.
Stăteam acolo! Pur şi simplu stăteam acolo!
Şi l-am lăsat pe Jeff să plece. De ce?
De ce nu am putut să zic da? Bunico! Ce se întâmpla cu mine?
Nu e nimic în neregulă cu tine şi nu-mi mai spune bunico.
Sunt un dezastru. - Nu eşti un dezastru.
Eşti doar o fiinţă umană care a făcut o greşeală. Oricine greşeşte.
Uneori viaţa este... Beau Burroughs!
Ce dracu era în mintea ta?
- În mintea ta ce era? - Eu nu gândeam!
- Nici eu! - Dar el ce gândea?
- Nu, asta ştiu. - Nu e vina lui!
Mereu e vina lui!
E un nebun în călduri.
- Nu, e vina mea! - Nu spune asta!
De ce nu? E adevărat! O mai zic o dată.
E vina mea!
Nu e adevărat! Bună.
S-a uitat direct în ochii mei şi eu ce am făcut?
M-am uiata şi eu.
Katherine, am nevoie de ajutor. Annie a înnebunit.
- Annie? De ce? Ce s-a întâmplat? - A avut un atac de panică...
în avionul spre Belize.
- Ştii de ce? - Nu ştiu. De ce?
- Vorbeşti cu mine? - Nu, vorbesc cu Sarah.
- Sunt fiica mamei mele. - Sarah e acolo?
- Sarah e aici.
- Nu era fericită. - Mama ta a fost fericită.
Nu era fericită! Ştia că e însărcinată şi şi-a părăsit dragostea vieţii ei...
ca să se întoarcă şi să mă facă pe mine!
- Dragostea vieţii ei? - Totul este vina mea!
- Vreau să vorbesc cu Sarah! - Vrea să vorbească cu Sarah!
- Nu e vina ta! - Ba da, este!
- Nu e! - Katherine!
Ba este. Am furat fericirea mamei mele.
- Katherine! - Nu a fost aşa!
- Ba da! - Katherine!
- Nu vreau să vorbesc cu nimeni! - Vreau să o văd pe Sarah!
- Vrea să o vadă pe Sarah! - Annie vrea să o vadă pe Sarah!
- Annie? - Ascultă, iubito, poate bunica...
- Vreau să vorbesc doar cu Sarah! - Vrea să vorbească doar cu Sarah!
- Vrea să vorbească cu mine?
- Annie e ok? - E sus.
Am făcut supa ei preferată cu roşii şi prăjiturele. Vrei să guşti?
- Nu, nu vreau. - Credeam că e în New York.
S-a certat cu Jeff şi nu s-a urca tin avion.
Acum două zile credeam că am două fiice fericite.
Lucrurile nu sunt niciodată aşa cum par, cu femeile din familia asta.
Annie? Sunt eu.
- Cât de bine o ştiai pe mama? - Ce?
Am uitat-o.
Aveam doar 4 ani.
Era fericită?
- Nu ştiu. - Arăta fericită în poze.
Şi s-a căsătorit aşa tânără.
Întotdeauna m-am gândit că dacă ea a fost fericită voi fi şi eu.
Draga mea, ce s-a întâmplat în avion?
Mi s-a oprit respiraţia.
Eram deasupra golfului Mexico, pe drumul spre Belize.
Eu doar...
mă tot gândeam că mi-am distrus viaţa.
Că m-am căsătorit cu cineva cu care doar joc tenis...
şi asta o să fac de-acum încolo. Şi mi s-a oprit respiraţia.
Ştiu sentimentul.
Annie, lasă-mă să te întreb ceva.
Când tu şi Scott jucaţi... vă distraţi?
Da.
Şi când vă duceţi la cină?
Când vă uitaţi la televizor?
- Ne place să ne uitam la "Dădaca". - E drăguţ.
Draga mea, cred că e mai important cu cine suntem decât ce facem.
Şi dacă te căsătoreşti, atunci e preferabil să fie prietenul tău cel mai bun.
- Ca tine şi Jeff? - Da.
Sunt un dezastru.
Sunt cea mai dezastruoasa persoana din lume.
Nu eşti nici măcar cea mai dezastroasă persoana din această cameră.
Serios? Am petrecut prima noapte a lunii mele de miere...
într-un aeroport, sub sedative puternice.
Ah da? Şi te-ai culcat cu un bărbat care s-a culcat şi cu mama ta şi cu bunica Katherine?
Ce?
Te-ai culcat cu tata?
Tata s-a culcat cu bunica Katherine?
Nu, pentru Dumnezeu, nici măcar eu nu sunt aşa nebună.
Bine, zi-mi de la început...
şi nu omite nimic.
Nu, Xanax este pentru cealaltă nepoată. Acum vorbesc de Sarah.
Ce din New York.
S-a despărţit de prietenul ei, are nevoie de ceva puternic!
Foarte bine. Aştept.
Tine. La telefon.
Fir-ar al dracului.
Iisuse.
Bună, Katherine.
Arăţi bine.
Mori.
Dna Richelieu, încerci să mă seduci?
N-ai fost aşa bun prima dată.
Cum îndrăzneşti?
Şi Sarah.?
Nu te-ai putut opri la Jocelyn!
Aproape ai distrus viaţa fiicei mele!
Stai, aşteaptă, Katherine.
Aşteaptă, Katherine.
I-am distrus viaţa?
În ce lume trăieşti, Katherine?
Nu eu am căutat-o pe Jocelyn. Nu-mi aduc aminte să o fi chemat la Cabo.
Şi nu-mi aduc aminte să o fi căutat pe nepoata ta.
Ea singură a venit la San Francisco.
Căutându-mă. Şi amândoi ştim că eu nu te-am căutat nici pe tine cu siguranţă.
- Uau. - Ştiu.
De ce nu am mai vorbit aşa înainte?
Nu ştiu.
Întotdeauna am vurt să ştiu.
Şi eu.
- Te iubesc, Annie. - Şi eu.
- Oh, Doamne. - Ce?
- E el. - Care el?
- El el! - El el?
Opreşte-te, nu e vorba de Sarah.
Şi nici de Jocelyn. E vorba de tine.
Bineînţeles că este.
M-ai părăsit. M-ai părăsit pentru un model mai nou.
Ai idee cât de bătrâna m-a făcut să mă simt asta?
Şi îţi dai seama că atunci când ai făcut asta...
eram cu 13 ani mai tânără decât eşti tu acum?
Nu ştiu, Katherine. Nu am socotit.
Cred că fiecare are nevoie de cineva în viaţă.
Ca să le reamintească când tinereţea aluat sfârşit.
Uite-o. E rândul tău.
- Eşti ok? - E bine.
Se bucura că mă vede? - Beau, nu trebuia să vii.
De ce nu? A fost peste tot în altă parte.
Ce se întâmplă aici? Petrecere în grădină?
- Tati... - El e Beau Burroughs.
- A fost coleg de şcoală cu Jocelyn. - Da, te ştiu.
Beau Burroughs.
- Nu te-am iertat. - Tata...
Nu, acest om îmi bântuie visele.
Joc de vară.
Jucam calificările pentru Pasadena.
Mă pregăteam să trec pe lângă ultimul fundaş, să marchez gol.
Când deodată...
- maniacul ăsta... - Tu erai?
Mi-ai frânt inima.
Dar trebuie să recunosc: al naibii eseu!.
Da.
De ce stăm afară?
- Vrei să intri, Beau? - Nu, mulţumesc, eram doar în trecere.
Putem vorbi o secundă la maşină, Sarah?
- A fost o plăcere să te revăd, Katherine. - E plăcut...
să-ţi aduci aminte de vremurile vechi.
Earl.
Al naibii eseu.
De ce ai venit, Beau?
Pentru un lucru, ai plecat fără să îţi iei la revedere.
Ştiu, îmi pare rău. Ştiu.
Nu, eu... Nu am venit pentru scuze.
E mai complicat de atât.
Nu ştiu... Nu ştiu ce se întâmplă cu relaţia ta, Sarah.
Nici nu o să întreb.
Dar am venit până aici, pentru că voiam să îţi zic ceva.
Când te-am văzut plecând aseară...
uitându-mă după tine...
a fost cum a fost în Cabo acum 30 de ani.
Nu ţi-am zis adevărul înainte. Nu dormeam când mama ta a plecat.
M-am uitat cum a plecat cu camioneta cea veche.
Părea că plânge.
Nu eşti mama mea, Beau.
Ştii ce am înţeles? Când veneam aici?
Tu eşti mai bătrân decât era ea când a murit.
Nu ai idee cât e de ciudat.
Mi-am petrecut atât de mult timp în viata încercând să îmi dau seama cine sunt...
încât cred că nu mi-am dat seama că de fapt încercăm să o găsesc pe ea.
Şi că e ca şi cum ai urmări o fantomă.
Ştii?
Amândoi urmărim fantome.
Nu o să spui că ăsta o să fie începutul unei frumoase prietenii nu-i aşa?
În alt film.
Păi...
Bine.
A fost o plăcere să te cunosc, dle. Burroughs.
A fost o plăcere să te cunosc, dră Huttinger.
La revedere.
- Copii, să mergem, pierdem avionul. - Venim!
Dragule, ai luat binoclul? Poate vedem maimuţe.
Sunt în bagajul cu pantofii tăi.
Distracţie plăcută.
Adu-ţi aminte să respiri.
- Şi tu. - Eşti o norocoasă.
Cei mai mulţi aşteaptă 10 ani pentru a doua lună de miere.
- Fetiţo. De ce nu vii cu noi? - Nu, rămân aici.
Înveseleşte-te. O să găseşti imediat un alt tip...
cu care să strici totul.
Mulţumesc, bunico.
Şi crezi că Scott şi Annie ajung în Belize de data asta?
Sper.
Deci...
Ce facem cu tine?
Pot să te întreb ceva, tata?
Înainte ca tu şi mama să vă căsătoriţi...
Îţi aduci aminte dacă mama...
a dispărut pentru câteva zile.
Când a plecat în Mexico?
- Da. - Cu Beau Burroughs.
Da.
Ştiai?
De ce nu ai zis nimic?
De ce? Eu am rămas cu mama ta, el nu.
Ţi-a spus vreodată de ce s-a întors?
Pentru că mă iubea.
A spus că Beau a fost doar o aventură...
dar sita ca cu mine îşi poate construi o viaţă.
Şi-a cerut scuze. S-a oferit să îmi zică tot ce s-a întâmplat.
Şi...
nu aveam nevoie să ştiu.
Important era că s-a întors.
Vino aici.
Acum, astea poate nu sunt lucruri pe care vrei să le ştii despre părinţii tăi...
dar în noaptea în care s-a întors...
a fost noaptea în care ai fost concepută tu.
Din fericire, ne-am căsătorit repede şi nimeni nu a observat.
Tata. Nu înţeleg.
De ce suntem aşa diferiţi?
Nu-mi place tenisul.
Conduc ca o nebună...
Iar tu conduci aş încet.
Draga mea, conduc încet doar pentru ca tu eşti în maşina cu mine.
Tata.
Du-mă la aeroport.
- Te urci în avion de data asta? - Promit.
Haide.
Dacă închizi uşa, te înţeleg, dar sper din tot sufletul că nu o vei face.
Ştiu că nu pot să spun nimic...
- care să şteargă... - Atunci nu încerca.
NU ţi-am spus niciodată, dar când eram copil am avut un accident...
de maşină. Aveam 10 ani.
M-am, lovit cu capul de parbriz şi mi-am crăpat ţeasta de aici până aici...
17 cusături şi nu am crezut niciodată că o să îmi aduc aminte de ziua ăia până acum.
- Nu a însemnat nimic. - A însemnat pentru mine.
Aşa cum cuvintele înseamnă ceva pentru mine.
"logodit " înseamnă ceva pentru mine.
Nu înseamnă " poate mă căsătoresc ".
Nu înseamnă " Văd eu ce simt ". " Nu ştiu ". "Nu sunt sigură "...
şi cu siguranţă nu înseamnă...
"Încerc marea cu degetul să văd dacă altul îmi place mai mult".
Înseamnă că te îndrăgosteşti de persoană...
cu care vrei să îţi petreci tot restul vieţii...
şi chiar vrei să te căsătoreşti cu ea.
Vreau să mă căsătoresc cu tine.
Mă căsătoresc cu ţine luna viitoare.
Mă căsătoresc cu tine săptămâna viitoare.
Ies din apartament chiar acum şi mă căsătoresc cu tine.
Nu merge aşa. OK?
Nu poţi să vii pur şi simplu şi să îmi spui că nu poţi să trăieşti fără mine...
Ce? Ce vrei să fac, Sarah?
Să fac să fie totul bine pentru tine?
Nu mai pot.
Nici nu vreau.
Te iubesc.
Nu am venit să îţi zic că nu pot să trăiesc fără tine.
Pot să trăiesc fără tine.
Dar nu vreau.
Cu o condiţie.
Dacă vom avea o fiică, Beau Burroughs nu se apropie de ea la mai mult de 1000 de km.
S-a oprit la mine.
Într-o noapte rece de Ianuarie, în oraşul New York...
acest om şi această femeie s-au culcat împreună.
Şi s-au culcat împreună şi noaptea următoare... şi următoare...
Şi următoare... şi următoare...
traducerea: NICO adaptarea: zoso