Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.
Resincronizare: ruby2hora Subtitrări-noi Team
Între respiraţii... trage !
Nu e mort.
Asta a fost.
Speram că nu va trebui să ne ocupăm de acest scenariu
atât de devreme în lecţiile noastre.
Există lucruri neterminate pe care trebuie să le duci la capăt.
E tentant să laşi natura să-şi urmeze cursul.
Plămânii se vor umple cu sânge.
Animalele mor de moarte naturală, dar odată cu acest proces vine o durere extremă.
Nu e corect să laşi un animal să sufere pentru o...
Hei !
Zoe.
Uite... lasă-mă să te ajut.
FUGI, ASCUNDE-TE, LUPTĂ
Încetineşte dragă, nu-i o cursă.
Nu e, nu-i aşa ?
Nu ne apropiem de balul tău ?
Mamă !
- Ai pe cineva în vizor ? - Serios ! Încetează !
Ce să încetez ?
Vorbeam pur şi simplu cu... o muscă.
Chiar te-ai descurcat bine acolo afară, puştoaico.
Adică, la cât de mare a fost acel cerb, mâncăm carne de vânat toată vara.
- Totul făcut într-o singură zi. - Da.
Şi totul înainte de ora 8:00.
Da.
Cafea.
- Hei, Lewis poate aştepta un minut ? - Pentru ce ?
Cred că trebuie să vedem pe cineva din nou.
- Şi prin "să vedem", te referi la mine ? - Nu, mă refer la noi. Ascultă.
În fiecare zi, încă se simte ca şi când abia s-ar fi întâmplat.
- Şi dragă, eşti atât de furioasă. - Eşti aşa de...
- Nu ! - Hei !
Acea privire din ochii tăi. Băieţii din unitatea mea aveau acea privire.
Nu totul e legat de război.
Te îndepărtezi de tot ce îţi pasă.
Şi eşti atât de vigilentă tot timpul...
Poate că există o broşură pe care mi-o poţi da, ca să pot pleca ?
Ai 17 ani şi ai renunţat la telefonul tău mobil ?
Ei bine, gândeşte-te la toţi banii pe care i-ai economisit.
Dă-ţi jos jacheta mea !
Vei ieşi în lume... fără jacheta aia.
Ar trebui să-ţi fie uşor, dacă nu eşti într-adevăr într-un război.
Scuze, am dat buzna, am intrat pur şi simplu.
- Nu am ciocănit. - Da. Mişto !
Sunt gata.
Lewis.
- 'Neaţa, dle Hull ! - 'Neaţa !
Ştii, acolo cu tatăl tău te-am salvat în mod intenţionat.
M-ai salvat intenţionat ?
Da. Adică a fost un risc calculat, dar...
Serios ? Explică !
Păi, unu:
Ai spus că lucrurile au devenit din ce în ce mai încinse...
între tine şi tatăl tău în ultima vreme.
- Şi "B". Ştii că ai fost... - Ai început cu numere, continuă cu numere.
Şi doi:
De obicei ieşi exact când claxonez, dar când nu ai făcut-o,
am presupus că poate te-a încolţit aşa că...
m-am implicat.
Te-ai implicat ?
- Adică, aşa se se spune, corect ? - Te-ai implicat, da.
Ce naiba ?
Rory Mocun, Chaz Harting.
Şi AJ Turners sunt în urmă, o gaşcă de poponari nenorociţi.
Sunt ca nişte soldaţi ambulanţi...
care nu îşi dau seama că imperiul lor se va prăbuşi în câteva zile.
Sau îşi dau seama şi îşi ies total din minţi.
Bine, e ca şi cum şi-ar arăta una dintre feţele lor.
Salutare !
Sunteţi nişte ticăloşi de rahat sau ce ?
Hei, ştim că eşti rănit, Roy.
Da ? Ştim că mami nu te-a îmbrăţişat suficient.
Şi tati nu ţi-a spus niciodată că e mândru de tine.
Nu trebuie să ne ascundem în spatele... agresiunii stereotipe a omului cavernelor.
Scoatem din tine băieţelul ăla speriat, împinge-l departe în tine.
De fapt, ne împing pe noi afară de pe şosea.
Mulţumesc, băieţi ! Mergeţi cu bine !
De ce sunt mereu acest tip ? Genul care intră în pământ...
Pentru că eşti inteligent şi încrezător.
- Da, păi... - Şi nu eşti un idiot complet.
Urăsc asta despre mine.
Cel de acolo e Chris Jelick ?
Şi face ceva al naibii de ciudat ?
- Da. - Atunci, da, el e.
Bine, las-o să se odihnească un minut.
Da, ăsta e Chris Jelick.
Pentru că asta e cu siguranţă "viol-mobilul" lui Tristan Voy.
Vom vedea astăzi tot felul de prostii.
Ce vrei să spui ?
Hei ? Ziua farselor elevilor mari.
Aşadar, căpitanul de înot va primi mâncare thailandeză la oră,
iar Becky Vaughn îşi va pune costumul de baie lucrat manual, lângă auditoriu.
Şi cineva cu o maşină mică va încerca să o parcheze în hol.
Dumnezeule şi declaraţii stupide de la cei care îşi propun să meargă la bal.
Da, da. Ştiu. Adevărat.
- Poţi încerca acum. - Ce ? Cum...
- Motorul. - O, da ! Da !
Bine, ce-i ăsta, liceu ?
Băga-mi-aş !
Asta-i o tâmpenie.
Arăt uriaş. Când sunt în fotografii.
Chiar dacă sunt foarte mic. Dar nimeni nu trebuie să ştie asta.
- Pa, acum ! - Aşteaptă. Unde te duci ?
Dulapul tău e pe aici.
Da, ştiu unde-i dulapul meu. Nu ai auzit soneria ?
Dulapul tău e lângă biroul Anuarului
şi am nevoie de ochii tăi pentru câteva modele noi.
Bine, nu poate să aştepte până după prânz ?
Ba da, desigur.
- Chiar devii ciudat. - Sunt doar stresat.
Poate că nu ar fi trebuit să accept niciodată să editez nenorocitul de...
Bine, uite, nu uita, Lewis, ăsta e liceul.
Nimic din ceea ce se întâmplă aici nu va conta în lumea reală. Înţelegi ?
- Da. - Bun. Ne vedem mai târziu.
- Pa ! - Pa !
Hei, spune-mi dacă asta e de rahat.
- Tu eşti ? - Da.
- Cine te acompaniază ? - Tot eu.
Am o piesă nouă.
Vreau să-mi cânte asta la înmormântarea mea.
- Vom înregistra un EP în această vară. - În nici un caz !
Da, voi da sălii de sport o şansă înainte ca realitatea mă lovească în păsărică.
Grozav ! Ştii că voi veni să te înveselesc.
Cum altfel pot să îmi justific cei 50% ai mei, ca manager al tău ?
- 50% ? - 50%.
E vreun avocat aici ? Eşti avocat ? Eşti avocat ?
Doamnelor şi domnilor, nu sunt în cea mai bună dispoziţie.
Bine ?
Nu mi-am luat cafeaua de dimineaţă,
deoarece cancelaria era plină până la tavan cu baloane.
Scoateţi-vă asta din sistem.
Bine, restul timpului îl vom petrece aici împreună...
de fapt, hai să încercăm să învăţăm ceva.
Ar trebui să ne deschidem cărţile către pagina...
- 120... - Nu mişcaţi, învăţăceilor !
Orice ar fi, fă-o rapid, te rog. Mulţumesc !
Fecioara mea, mă vei însoţi la promenadă ?
- Da ! - Ura !
Foarte drăguţ. Cu toţii avem întâlniri.
Acum hai să strălucim şi să ne întoarcem la afaceri.
În regulă.
Ăsta a fost oxigen pur.
Face un zgomot puternic, nu ? Dar fără flacără, fără căldură.
Acest balon însă... e umplut cu hidrogen 100%.
Şi o explozie de felul acesta.
Deoarece toate cele trei cerinţe de combustie au fost prezente.
Flacără de la chibrit.
Oxigen din atmosferă.
Şi combustibil din...
hidrogen.
Zoe, putem vorbi, te rog ?
Mulţumesc, Doamnă C !
Bine.
Ascultă, ştiu că ai trecut prin multe.
Dar... dacă te-ai implica din nou, te-ar face să te simţi mai bine ?
Vreţi să explodez eu data viitoare ?
Pur şi simplu nu-mi place să văd o tânără genială...
care obişnuia să-mi iubească cursul, dispărând în fundal.
Nu, sunt pe cale să absolv şi să las toate astea în spatele meu.
Am fost acceptată la Purdue pentru toamnă...
Da, îmi amintesc. Ţi-am scris o recomandare strălucită.
Poate că a fost prematur ?
Poate că a fost.
Dar, după cum continuă să-mi spună toată lumea, dnă Crawford,
nu puteţi schimba trecutul.
Atenţie, vă rog !
Repetiţia trupei nu va avea loc astăzi în auditoriu.
dar se va muta în schimb la camera 112.
Mulţumesc !
Trandafirii sunt roşii. Violetele sunt albastre.
Nu m-ai întrebat, aşa că te întreb eu. Bal ?
"Credem că putem schimba lucrurile după dorinţele noastre.
O credem, pentru că altfel nu am vedea un rezultat favorabil.
Nu ne gândim la rezultatul care apare de obicei,
pentru că nu reuşim să schimbăm lucrurile în funcţie de dorinţele noastre,
ci pentru că, treptat dorinţele noastre se schimbă.
Situaţia pe care am sperat să o schimbăm devine neimportantă pentru noi.
Nu am reuşit să depăşim obstacolul, dar viaţa ne-a luat cu valul
şi ne-a dus mai departe, şi dacă privim înapoi în trecut,
cu greu îl putem vedea, deoarece a devenit atât de imperceptibil ".
Cât de tare e asta !
Şi, când Marcel Proust a terminat în cele din urmă acest roman în 1922...
a murit, chiar în acea zi.
Nimic ? Bine.
Salut. Cât e ceasul ?
Bine. Mişto !
Dacă mi-ai putea aduce un bilet de la medic, bine ?
E o politică la nivel ţinut, adu-mi doar un bilet de la medic.
Hei, la ce oră începe prânzul tău ?
- Chiar după prânz. - Foarte bine.
- 12:35. - Foarte bine. Grozav.
- Mulţumesc ! Mulţumesc ! - Da.
Da, doamnă, ascult.
Cum e pizza ?
Ai mâncat vreodată balsam de rufe ?
Greţos !
Bine.
Bine, deci mă gândesc că ai fost la dulapul tău şi ai înţeles greşit.
Cum ar trebui să o iau ?
Ca o aiureală, ca o glumă de la un prieten.
Vom merge şi ne vom bate joc de lume împreună.
Ăsta e visul tău pentru seara balului ?
Vrei să cheltuieşti bani pe o limuzină, un smoching şi o floare de încheietură...
doar pentru a face ceea ce facem deja în fiecare zi ?
Vei plăti pentru lucrurile tale, dar...
- Las-o baltă. Ai dreptate. - Pur şi simplu... nu pot..
Da. Ar fi prea curând şi ştii, nu vreau...
Ce ?
Că şi cu mama ta şi cu tot, ce ar trebui...
Nu e vorba despre mama mea.
Doamne, de ce trebuie să faci asta chiar acum ?
Tu ai fost singurul lucru bun Lewis, e atât de...
Nu mă compara cu ceilalţi. Bine ?
Nu mă încuia şi pe mine. Eu doar...
- Crezi că sunt încuiată ? - Nu.
Da, dar parcă nu e vina ta. Tu doar...
- Iisuse ! La naiba ! - Îmi cer scuze !
Uite, toate astea au scăpat de sub control. Poţi doar...
Merg doar la baie.
Când te întorci hai să dăm refresh şi pur şi simplu să ne prefacem că...
nasol !
Hei, ai pierdut ceva acolo ?
La naiba !
Hei, parcă ai fi lesbiană, prieteno !
Târfă !
Asta nu echivalează cu o victorie, frate.
Hei, nu ! Nu sta acolo. O să se întoarcă.
- Ei bine, sunt prieten cu mama ta. - Pleacă de aici.
Hei, sunt elveţian. Nu te pune cu mine.
Uite, suntem chiar în mijlocul acestui lucru.
E în regulă ? Trebuie doar să pleci. Pleacă de aici !
Bine.
Mama va dori toate acele flori false înapoi.
Şi panglica.
Un pic cam dură cu el, nu ?
E o chestiune de limite.
Sunt de acord.
Ai prea multe.
Îmi place Lewis.
Nu vreau să-l păcălesc şi să ajung să-l rănesc.
Încearcă doar să-şi facă o amintire cu tine, iubito.
Sunt atât de aproape să plec de aici.
Încă vreo câteva luni.
Un lucru despre locurile de mers. Te duci şi tu acolo.
Vrei să mergi la bal cu mine ?
- Da ! - Da ?
În nici un caz !
Să vă ia naiba !
Nu ! Te rog ! Te rog !
Avertismentul trăgătorului.
Hei !
- Să ţi-o trag, nenorocitule ! - O, ia-o uşor, bătrâne !
Ce zici de asta ca antrenament ?
Nenoroci...
Grozav !
- Ştii ce ai de făcut, bine ? - Nu-ţi face griji.
Ce naiba...
Stai. Stai !
Bine, te-am prins, te-am prins.
Te-am prins.
Of, Dumnezeule ! Amy ?
- Ajutor ! - Dumnezeule !
Nu. Nu ! Of, Dumnezeule ! Nu ! Nu !
Vei fi în regulă.
Uită-te la mine. Vei fi în regulă.
Nu.
Trageţi-o singur !
Fred Giland, dacă eşti în clădire, sună la biroul directorului.
Fred Giland, te rog, sună la birou.
În regulă, ascultaţi ! Şi... veţi supravieţui cu toţi, bine ?
Acum noi conducem aici, aşa că vă rog...
faceţi rapid ce spunem şi fără întrebări, sau altfel...
Ei bine, ştiţi...
Salut Roy. Ce mai faci ?
Ştii, de obicei... mă faci poponar, când ne întâlnim pe holuri.
Cam aşa stă treaba între noi.
Cine e acum poponarul, omule ?
Doar îi transmiteam un mesaj. Bine ?
- Nu te-a respectat. - Uită-te la mine !
Trebuie să stăm cu ochii pe premiu. De acord ?
Nu avem timp pentru crime mărunte, te rog. Bine ?
Mulţumesc !
Ce dracu' ?
Hei !
- Culcă-te pe podea ! - Bine, bine.
Ai mai mulţi prieteni acolo ?
Fugi !
Acum, dacă aş fi tu, şi mulţumesc lui Dumnezeu că nu sunt,
aş vrea să-mi scot telefonul.
Ghici ce ?
Scoateţi-le toţi. Vă rog. Scoateţi-le ! Toţi.
Donna ? Corect ? Donna ?
- Dwan. - Dwan ?
Te rog, nu-mi face rău !
Dwan, ai un telefon ?
Bine.
E în regulă. Linişteşte-te ! Dwan. Dwan. Linişteşte-te !
E în regulă.
- E al tău. Păstrează-l. - Nu. Nu vreau telefonul tău, Dwan.
Vreau să ai telefonul la tine. Asta e ideea. Te rog !
Mulţumesc !
Acum, cine pe lumea asta ţi-ar plăcea cel mai mult să ştie
că astăzi ar putea fi ziua în care vei muri ?
Hei, şefu'. Mai avem unul.
De cealaltă parte a oraşului.
E în regulă. Vom termina cu camionul ăla şi îl vom trimite.
Mamă, eu sunt !
- Am crezut că eşti la şcoală. - Sunt la şcoală.
Am discutat despre asta, Dawn, ştii...
Nu, ascultă mamă, sunt băieţi cu arme peste tot.
A vrut să te sun.
- O să sun la poliţie. - Trebuie să închid, mamă.
- Te iubesc ! - Si eu te iubesc !
Te iubesc !
Bine, Dwan, mama ta a spus că va suna la poliţie ?
Uită-te la mine. Uită-te la mine !
E în regulă dacă a făcut-o.
A făcut-o ?
Da ?
E o mamă bună.
Fantastic, e un pas mai puţin de care nu mai trebuie să-ţi faci griji.
E în regulă ? Acum scoateţi-vă telefonul, sunaţi părinţii, trimiteţi sms prietenilor.
Sunaţi-o pe cea din congres. Nu-mi pasă. E în regulă ?
Doar, scoateţi-le, vă rog !
La naiba !
- Bună, eu sunt Julie. O zi binecuvântată. - Of, Dumnezeule !
Dacă asta e ultima oară când îmi vei auzi vocea...
vreau să ştii...
că nu am murit trist.
Nu regret nimic. Şi...
mulţumesc pentru viaţa pe care mi-ai dat-o, mamă.
Te iubesc până la lună şi înapoi !
Bine.
Omoară orice este asta, te rog !
Te caut.
Acum văd această gaură.
Ştiu că trebuie să fii pe aproape.
Caut lucrul care a scos acel sunet.
Brenda, dragă ?
Am nevoie să ieşi acum.
Aici.
Sunt aici.
Ar trebui să-ţi fie ruşine.
Brenda, dragă, ce se întâmplă acum ?
Ce au fost împuşcăturile alea ?
Brenda ?
Da, am ucis-o deja pe chestia aia a ta.
Unde naiba...
Bine, băieţi. Asta e. E timpul. Puneţi jos creioanele.
Terminaţi apelurile, trimiteţi mesajele.
Faceţi ceea ce trebuie să faceţi, dar am nevoie de tăcerea voastră absolută acum.
Îţi promit, crezi că voi închide ? Dar nu pot. Nu pot...
Mişcă, te rog ! Hai, mişcă !
Iisuse !
Bradley ? Fiule ?
Bună, eu sunt Tristan, îţi trimit gândurile şi rugăciunile mele în acest moment dificil.
Liceul Central Vernon, cu ce vă pot ajuta ?
De fapt, vă sun pentru a vă ajuta eu.
Serios ? Mi-ar fi de folos astăzi.
Nu-i aşa că eşti drăguţă ?
Bine, ai în desfăşurare o situaţie cu focuri de armă în cantină.
Asta nu e o glumă, bine ?
Sunt elevi cu arme în sala de mese chiar în acest moment.
Şi de unde ştii tu asta ?
Pentru că eşti unul dintre elevii cu arme de foc din cantină ?
Să fiu mai exact. Eu sunt Tristan Voy.
Şi spui că numele tău e Tristan Voy ?
Continuă să vorbeşti.
Tu cu mine.
Ce speri să câştigi din asta, Tristan ?
Speranţa nu are nimic de-a face cu asta.
Mulţumesc !
A închis telefonul. Sun la 911.
Când experţii vor privi înapoi la această zi,
vor fi de acord că ar fi trebuit să anunţe imediat blocarea interfonului.
Cu toate acestea, regula prevede că mai întâi
trebuie să confirme informaţiile.
De unde ştiu asta ?
Pentru că au votat acest rahat, la şedinţele Consiliului şcolar.
De asta ştiu.
Aşadar, în timp ce aşteptăm acest personal prost sfătuit...
vreau să scoateţi orice aplicaţie folosiţi pentru a crea videoclipuri live:
Instagram, Facebook, Periscope. Nu contează pentru mine, bine ?
Doar porniţi-o şi îndreptaţi telefonul spre mine. Acum !
Hei ! Voi !
- Zoe ? - Toţi. Opriţi-vă ! !
- Staţi ! Staţi ! - Hei.
Tristan Voy şi Chris Jelick au arme în cantină.
Ucid oameni.
- Nici măcar nu e amuzant. - Nu mai spune !
Nu vă întoarceţi înăuntru decât dacă vreţi să muriţi, bine ?
Plecaţi !
Ar fi bine să fie adevărat !
- Tu nu mergi ? - Nu. Majoritatea încă nu ştiu.
În regulă ! Sunt cu tine.
- Bine. - Da ?
Da. Vino.
Numele meu e Tristan Voy şi urmăriţi în direct preluarea liceului "Vernon Central".
În primul rând, aş dori să dau un avertisment rapid giganţilor tehnologici,
care găzduiesc aceste fluxuri video.
Opriţi-le sau întrerupeţi-le în vreun fel
şi vom fi obligaţi să ucidem pe toată lumea imediat.
Promit.
Aşadar, alăturaţi-vă mie când demontăm un bastion al societăţii noastre
în favoarea entropiei şi a adevărului.
Măi, măi, măi ! Dacă nu e chiar prietenosul nostru paznic !
De parcă nu ar fi deja destul de trist
că îi plătesc doar 12 dolari pe oră pentru a ne proteja şcoala,
se aşteaptă să o faci fără o nenorocită de armă ?
Tristan !
Iisuse Hristoase !
- Da ? - Sunt dezarmat.
Sigur, lăsând la o parte faptul că e replica ta normală, dar, te rog !
Cu ce te pot ajuta ?
Problemele tale sunt cu mine, nu cu colegii tăi de clasă.
Pe naiba, nu-mi spune ! Spune mai departe ! Te rog !
Te-au trimis la biroul meu de două ori săptămâna trecută.
Aşa e.
Şi te-am ameninţat. Te-am ameninţat cu exmatricularea.
Şi asta e corect.
În loc să-mi dau silinţa să te înţeleg mai bine.
Ştii că în spatele biroului tău ai acest poster şi scrie:
"Făcând diferenţa, câte un elev pe rând".
Nu a avut timp pentru mine.
Te-am dezamăgit, omule.
Dar acum ai toată atenţia mea.
Pe biroul lui, există o fotografie cu el, cu soţia şi cei doi copii.
Unde e aia ?
Asta e în tabăra noastră din Broken Bow.
Nu am văzut niciodată o familie atât de fericită.
M-a făcut să-mi doresc să pot avea asta într-o zi.
- Cu siguranţă poţi ! - Aoleu !
Pot avea cabana ta ?
- Sigur. - Bine, grozav !
- Deci aţi auzit asta, nu ? - Termină cu asta acum.
- Şi vom realiza acest lucru. - Toată lumea a auzit-o.
Poate că pot să i-o trag soţiei tale pe plajă,
în timp ce copiii tăi se uită şi ei ?
Vezi tu, săptămâna trecută am vrut să vin la biroul tău de două ori, omule.
În timpul sesiunii noastre de dimineaţă,
ţi-am luat cheile, am mers în centrul oraşului, am făcut o copie.
Şi în timpul sesiunii noastre de după-amiază...
în timp ce te uitai pe fereastră
vorbind despre tipii ca mine care nu vor ajunge niciodată nicăieri...
Îţi aminteşti asta ? ... Le-am înlocuit.
- Tristan. - Rob.
Oricare ar fi motivele pentru care ai făcut acest lucru, omule,
putem rezolva problema între noi.
Poate că putem.
Nu !
Nu. Te rog !
- Ridică-te ! - Te rog !
Nu vă deranjaţi.
Faza a doua e pe cale să înceapă.
Ce aveau texanii ? Determinarea de a face.
Dar foarte puţină muniţie.
Ceea ce vrem să subliniem este... O sută...
- Trebuie să ieşiţi acum ! - Haideţi !
Dnă Greene, dnă Greene, trebuie să deschideţi fereastra, vă rog !
- Vă rog ! - Nu, nu, nu !
Mulţumesc, doamnelor ! Foarte inteligent !
Unde rămăsesem ?
În colţul ecranului ar trebui să existe un număr, poate lângă o pictogramă ochi.
Cine are mai mult de 50 de vizualizări în direct acum ?
Vă rog ridicaţi mâinile.
Bine, grozav ! Cine are mai mult de 100 de vizualizări în direct acum ?
500 ?
- Câte ai ? - Tocmai am trecut de o mie.
La naiba, vino aici.
Ce te face atât de popular ?
- Eu nu, eu... - El face Anuarul.
Băiatul de la ştiri.
Ei bine, eu sunt de fapt administratorul site-ului liceului Vernon.
Uite, nimeni nu a întrebat despre povestea vieţii tale, bine ?
Nu-mi pasă de unde vin, atâta timp cât se uită.
Tu eşti camera mea principală acum, aşa că te rog să rămâi aproape.
Şi toţi ceilalţi vă rog să vă puneţi telefonul într-un coş,
pe măsură ce veniţi, am o nouă sarcină pentru voi.
Vreau să văd munca voastră, oameni buni. Nu vreau pur şi simplu ca Google...
O, Doamne !
Dră Hull ! E nepotrivit !
Pentru numele lui Dumnezeu, ce...
Suntem atacaţi. Câţiva elevi au arme în cantină.
- Asta nu-i o farsă a elevilor mari. - Toată lumea trebuie să iasă acum.
Josh, blochează uşa.
Bine, haide, nu avem prea mult timp.
Bine, toată lumea aici. Pe un singur rând.
- Unde merg ? - Doamnele întâi.
În pădure. Staţi până ajunge poliţia. Veţi fi bine.
Şi asiguraţi-vă că rămâneţi afară, dacă puteţi.
- Un singur rând. - Bun.
- Dle Yates ? - Da.
Te ţin eu. Pe rând, câte un picior.
Dumnezeule !
- Au înregistrat asta ? - Nu, e în direct. Se întâmplă acum.
- Cum ai găsit asta ? - E pe pagina socială a liceului.
Lewis.
Nu e atât de dificil să construieşti un zid.
- Tristan. - Vin.
- Suntem deja celebri ? - Nu încă.
Bine.
Da ?
Îmi dai voie să-i ucid pe ăştia ?
Sunt inutili.
Te rog, ai rănit-o destul !
Ai auzit de operaţia T4 ?
Hitler a ordonat uciderea fără milă a persoanelor cu dizabilităţi,
deoarece nu dorea ca diformităţile lor să infesteze rasa supremă.
Lucrul bun e...
că noi nu suntem nazişti.
Asta durează prea mult.
- Ar trebui să avertizez celelalte clase ? - Nu ştiu, pur şi simplu...
Eşti bine ? Am prins asta. În regulă.
Ce dracu' ?
Relaxează-te. Bine ? Este prematur.
Dar nu neaşteptat.
Anna, poţi te rog să rezolvi asta pentru mine ?
- Am recepţionat.. - Continuaţi să vă mişcaţi !
Mă ocup.
Lăsaţi tot şi treceţi pe un singur rând.
Mulţumesc !
Isabelle, lasă-ţi geanta jos. E tot aici când te întorci.
Ce dracu faci, domnişorică ?
Cred că am un permis pe aici pe undeva.
Pentru camera electrică ?
Nimeni în afară de mine nu poate intra în ea.
Ce naiba înseamnă asta ? Au ajuns cumva la alarmă ?
Nu ştiu.
Ce se întâmplă ?
E o glumă ?
Bine.
În regulă. Alarmă falsă. Toată lumea înapoi în sălile de clasă.
Nu scăpaţi atât de uşor.
Hai ! Vrei să mori ? Pleacă !
- Haide. - Bine, bine.
Hei, ce faci ?
Poate dacă pot ajunge la birou, pot face un anunţ.
Stai, Zoe ! Eu ar trebui să fac asta.
Şerif, dacă cineva trage la şcoală...
Ai dreptate. Dacă-i un trăgător activ, intrăm imediat.
Nenorocitul ăsta îi are pe copii în bătaia armei.
Stai Tom, îmi spui că aceşti copii
îşi sună părinţii din interiorul şcolii şi spun că sunt ţinuţi de...
Ştiu că nu ţi-e frică să intri. Vreau să intri.
Dar... e pur şi simplu...
Uite, lasă-mă să termin !
Dacă asta e mai mult o luare de ostatici decât un trăgător activ,
atunci ne abţinem, negociem
şi aşteptăm echipa de conducere înainte ca orice altceva să eşueze.
Proiectele finale trebuie să fie predate în câteva zile.
Sunt foarte impresionată de munca pe care am văzut-o.
Of, Dumnezeule !
Sper că voi băieţi, v-aţi salvat munca.
Ieşiţi !
Ieşiţi ! Se trage în şcoală. Să mergem.
- Băga-mi-aş ! - La naiba ! Să mergem !
Băga-mi-aş !
Să ţi-o trag, Becky !
Şerif, sunt la o milă distanţă, Nu-mi poţi spune să nu intru.
Ascultă-mă, Tommy.
Dacă-ţi sună că-mi impun gradul, e pentru că o fac.
Vernon, poate că e oraşul tău, dar e ţinutul meu, bine ?
Nu familia ta e ţinută acolo înăuntru.
Da, te aud, Tommy. Ştiu că nepotul tău e acolo înăuntru.
Dar dacă aduci o echipă de intrare atât de repede, îi vei ucide pe toţi.
Acum sunt la două minute distanţă. Doar aşteaptă naibii un minut.
Putem... Tom ? Tommy ?
- Jigodia naibii ! - A închis ?
E hotărât să intre imediat.
Acolo. Scoate-ne de aici, da ?
Să mergem. Du-te !
- Cu siguranţă toată lumea îl urmează. - Da, îi vedem.
Ei bine, îşi vor ţine girofarurile şi sirenele stinse, până vom şti dacă e real.
- E real. - Bine.
Avem confirmare. Există trăgători activi în clădire.
L-au ucis pe Rob.
Da, eu sunt aici. Am nevoie să...
faceţi un anunţ de închidere cât mai repede posibil.
Da, vom menţine linia deschisă. Ia asta.
Bine.
Atenţie, profesori şi elevi.
Suntem închişi. Repet, suntem închişi.
Vă rugăm să urmaţi instrucţiunile de siguranţă pentru această situaţie
din manualele şcolii, până la o nouă notificare. Mulţumesc !
Dle ofiţer, mai e ceva ar trebui să facem chiar acum ?
Hei, trebuie să încetineşti !
Nu eu sunt problema, bine ? Sunt în cantină.
Ştim asta !
Întoarce-te în sala de clasă şi rămâi pe loc până...
O, la naiba !
La dracu' ! Băieţi, toată lumea e bine ?
- Da. - În regulă. Bine. Stai aşa.
Bine. Închiderea înseamnă că rămânem pe loc, încuiem uşa.
Emma, poţi să încui uşa, te rog ?
Închideţi jaluzelele.
Treceţi la peretele care nu e la vedere. Toată lumea se duce la acel perete.
Şi faceţi linişte.
Asta e. Continuaţi să veniţi. Pe un singur rând.
Hei, suntem în regulă. Totul e bine.
Dacă biroul anunţă o închidere... atunci se ocupă ei de asta.
Poliţia a fost sesizată.
Sunt Tarsy. Am nevoie de toate unităţile disponibile la liceul Vernon Central...
- Domnule ! Domnule ! - Dumnezeule !
Tommy !
Tom, mă auzi ?
Sunt ofiţerii răniţi, avem nevoie de medici.
Poliţia e aici. O poliţistă cheamă o ambulanţă.
Mişto !
Da ! Începe faza a treia. Şi ?
Tocmai am fost conectaţi la ştirile de pe Channel 2.
Difuzează deja emisiunea noastră ?
Nu.
Prezentatorul a spus că intenţionează să intre în direct din exterior.
Hei, asta e în direct din interior.
Nimeni nu vrea să-l vadă pe reporterul vostru de rahat.
Ei vor să mă vadă pe mine.
Am ajuns la subsol. Aştept ordine.
Grozavă treabă !
Faceţi o recunoaştere la birou, când vă întoarceţi.
Vreau să văd cum ne-am descurcat.
Anunţaţi şeriful că avem aici resturile unei bombe artizanale.
Ca şi cum cineva ar vrea să ne ţină ocupaţi şi să blocheze drumurile.
Am înţeles. Îl anunţ.
Williams, ai stabilit perimetrul ?
Nimeni nu trece pe aici fără să spun eu !
Ce naiba se întâmplă aici înăuntru ?
Şerif ! Şerif ! Trebuie să vezi asta.
În regulă, toată lumea, să mergem. Să ne depărtăm de şcoală !
Hei ! Hei !
Bine, trebuie să ieşim de aici.
Nu e atât de dureros pe cât pare.
De fapt...
Când se întâmplă rapid... adesea nu există durere.
Brusc ai devenit expertă în moarte ?
Ai făcut-o o singură dată.
Da, învăţ repede.
Ai moştenit asta de la mine.
Da.
Căutatul prin buzunarele oamenilor, ai primit asta de la tatăl tău.
Am nevoie de un telefon.
Am ştiut întotdeauna exact ce ai vrut.
Încă de când erai bebeluş.
Vrei să vorbeşti despre durere ?
- Alăptarea a fost un... - Mamă.
Nu, a fost un coşmar.
Dar îl admir.
Să închid ochii ?
Ei bine, el nu mai e aici, dragă.
A scăpat acum de toate obligaţiile.
- Aşa simţi ? - Aproape.
Încă mai am o persoană care mă reţine.
Cineva nu e încă pregătit să mă elibereze.
Succes categoric.
Poate chiar mai bine decât se aştepta.
Imaginile valorează o mie de cuvinte, draga mea.
Şi videoclipurile, chiar mai mult.
Asta pentru că mi-ai furat toată marijuana.
Începi să verifici camerele. De sus în jos.
10-4 (Am înţeles). Şi pregăteşte-te pentru imagini.
Staţi jos !
Domnişoară ?
- Crezi în Dumnezeu ? - Da.
Acum, de ce ar permite Dumnezeu să ţi se întâmple aşa ceva ?
Of, Anna !
Mi se pare mie, sau e cald aici înăuntru ?
Asta e pentru a-mi fura toată marijuana.
Frumos !
Prin liberul arbitru.
Dumnezeu permite celor răi să-şi facă răul.
Da ? De ce ?
Aşa pot fi judecaţi.
Canalul 5 tocmai şi-a întrerupt programul.
Avertizează spectatorii cu privire la conţinutul grafic,
deoarece sunt pe punctul de a intra în direct.
Le-am captat atenţia !
Tu rămâi la comandă. De acord ?
Avem nevoie de mai multe cadavre aşa că ne vom întoarce în curând.
Voi doi veniţi cu mine.
Să mergem !
Hei, dacă e cineva acolo înăuntru, trebuie să ieşiţi afară. Vor veni după voi.
Doar spargeţi geamul. Ieşiţi pe acolo dacă puteţi.
Băga-mi-aş !
Hei, dacă e cineva în sală, nu ar trebui să vă ascundeţi acolo înăuntru.
Vor veni să vă caute.
- Eşti din conducere ? - Nu. Hei, uite !
Ei sunt acum în cantină.
Dar cred că şi-au dorit închiderea.
Asta le-a uşurat sarcina de a aduna toată lumea aşa.
Spargeţi fereastra. Ieşiţi pe acolo dacă puteţi.
Nu ar trebui să părăsim locul ăsta până nu se anunţă că totul s-a terminat.
Nu, nu înţelegi. Biroul nu mai există.
Băga-mi-aş ! Băga-mi-aş !
Fugi !
Bună !
Nu vă faceţi griji, amigos.
Pentru aceia dintre voi care tocmai ni s-au alăturat,
asta e o tragere cu arme de foc într-o şcoală.
Tristan ?
Doamnă Nunez, ce mai faceţi ?
Vreau să-i duc pe toţi în cantină.
La cafeteria. E corect ?
Te rog, nu face rău nimănui !
Ştii, e singurul lucru care mi-a plăcut întotdeauna la tine, dnă Nunez,
că ţii cu adevărat la elevii tăi.
Un alt lucru care îmi place e...
Ştii că acest mod de a te întoarce pentru a scrie pe tablă,
într-adevăr atrage atenţia tânărului.
- Tristan, te rog nu... - Hei, por favor !
Dnă Nuńez, asta e o clasă de limbă spaniolă.
Eşti frumoasă.
Şi ştii ce, pentru tine...
Cred că pot promite că nu voi răni pe nimeni...
dacă poţi face şi tu ceva pentru mine.
Quítate la blusa. (Desfă-ţi bluza)
O, Doamne ! Hai !
Să ţi-o trag !
- Doamnă Nunez ! - E în regulă, Kitty.
Ce, crezi că sunt copil ? Scoate totul.
Aoleu !
Ştii, într-adevăr eşti cea mai drăguţă profesoară...
Tristan. Am câteva întrebări pentru tine.
Am activat funcţia de comentarii în direct şi totul a sărit în aer.
- Lumea chiar e interesată de... - Ţi-am spus eu să faci asta ?
- Nu, îmi pare rău ! - Nu.
O opresc.
Ce fel de întrebări pun ?
Nu ai vrut să-ţi murdăreşti mâinile, da ?
Doamnă Voy !
Hei, e cineva ?
Tu eşti cel care sună pe telefonul fix ?
Da. E vreo maşină parcată ?
Nu e. E un televizor pornit, dar ei cred că mama e plecată din oraş.
Echipa de intervenţie e încă la 30 de minute distanţă.
Se îndreptau spre nord, răspunzând la ameninţarea cu bombă artizanală,
despre care cineva a raportat.
Ticăloşii ăştia sunt cu trei paşi înaintea noastră.
Uită-te în jur şi vezi dacă există o uşă în spate.
Am recepţionat.
Doamnă Voy !
Transmite în direct o şcoală pe internet,
dar dându-mi numărul lui, îi vei încălca intimitatea ?
Ce ?
Planurile etajului doi.
Hei, chiar avem nevoie de un mandat pentru asta ?
Nu, nu e timp.
De aceea numesc ceea ce faci acum, "verificarea stării de sănătate".
Am recepţionat.
Doamnă Voy !
Bine.
Cât timp ţi-a trebuit să-l planifici ?
Paisprezece luni cam aşa, eu chiar...
am fost minuţios.
Între investigarea planurilor construcţiei, colectarea tehnologiei, armamentului, etc.
Cum ţi-a venit ideea să faci asta ?
Nu eu am "prins ideea". Mai mult m-a prins ea pe mine.
Ştii, a apărut şi m-a apucat de gât.
Şi nu şi-a dat drumul de acolo. Destul de sincer !
Doamnă Voy !
...de asemenea aşteptăm echipa de intervenţie care e acum pe drum...
Sunt ofiţer Banks.
O am în faţa ochilor pe doamna Voy.
Nu te poate ajuta să vorbeşti cu fiul ei.
Am întrerupt aici oameni buni,
cu câteva ştiri foarte deranjante de la liceul Vernon Central.
Există mai multe rapoarte confirmate că se trage.
Ştim că ostaticii sunt ţinuţi...
Veniţi aici ! Ascultaţi !
Oricine se află în perimetrul meu, de acum înainte, trebuie să se protejeze, bine ?
Am pierdut deja doi ofiţeri buni.
Deci vesta tactică şi căşti, chiar acum. Să mergem !
Ba nu, pe mine m-a lăsat la conducere.
Nu pe tine.
Nu. Ăsta e corpul meu.
Nu !
Din câte îmi dau seama, se pare că se pregătesc să intre în şcoală.
Se înarmează, nu ştiu sigur, dar din ce-mi dau seama,
se pare că se pregătesc să intre în şcoală.
Se echipează.
Îşi încarcă armele şi îşi pun veste.
O abordare pe scară largă ar fi riscantă,
dar ar putea avea sens din...
Vreun motiv să comiţi o astfel de violenţă...
Taci !
Eşti bine. Eşti în regulă. L-ai încasat în vestă.
Să mergem, Bill. Haide.
Înapoi !
Chris.
Christopher, răspunde-mi !
- Tristan ? - Cine naiba altcineva ar putea fi ?
Au încercat să scape. Nu i-am ucis fără permisiune.
Bine, linişteşte-te ! Linişteşte-te !
Aud vocile din nou... M-au găsit aici cumva.
Ştii că nu sunt reale. Nu, prietene ?
Stai. Cobor pentru că aparent trebuie să fac totul singur.
Dă-mi arma ta suplimentară.
Măi !
E amuzant că atunci când ţii un ciocan, totul arată ca un cui.
Toată lumea la cantină. Acum ! Doi câte doi, vă rog.
Şi noi suntem în urmă.
Deci, eu o să duc grupul jos, iar tu aduni mai multe din astea.
Suntem tendinţa numărul unu pe net.
Cam era timpul.
Ei bine, să o facem ! Ce faceţi ? Să mergem !
În cantină, acum !
Ţine camera îndreptată spre ei. Vă rog. Continuaţi să vă mişcaţi.
Un pas după altul. Continuaţi să mergeţi.
Găsiţi-vă un loc pe jos. Simţiţi-vă ca acasă.
- Îmi pare rău ! - Ştiu. Ştiu !
- Ei încearcă să preia controlul. - Ştiu.
Dar s-au dus deja, nu ?
Da ?
- Pentru că eşti tu aici. - Sunt aici.
Nu. Nu chiar acum, bine ? Mai sunt multe de făcut.
Nu mă mai iubeşti ?
Ai trecut la sora mea.
Vă iubesc la fel pe tine şi pe Anna, bine ?
Acum ia naibii medicamentele, omule.
Păstrează-ţi calmul, mai sunt multe de făcut.
Intră. Hai !
Anna. Unde eşti ?
Hei, vrei să mă suni înapoi ? Spune-mi unde eşti.
Eu am făcut asta, javră !
Anna, ce dracu' ? Vorbeşte cu mine.
Hai, curaj scumpo !
Este...
amuzant pentru că e...
e un teatru.
Părul tău.
Da.
Îţi place ?
Deci, evident m-ai nimerit când ai spus că cineva te reţine.
Dar te înşeli.
Ai murit, însă eu nu pot face nimic pentru a schimba asta.
Ei bine... ai spus-o chiar tu.
Am murit o dată.
- Corect ? - Corect.
Dar de câte ori am murit în mintea ta de atunci ?
Cât de des te gândeşti la acea zi ?
Dar nu mă mai vezi cu adevărat, scumpo.
Vezi doar monstrul care m-a prins.
Nu mă pot abţine.
Ei bine, poţi.
Uită-te la mine acum.
Acel loc profund din interiorul tău.
Voinţa ta de a trăi devine din ce în ce mai puternică.
Şi mă lasă să trăiesc din nou.
- Felul în care îmi doresc cu adevărat. - Iisuse !
- Auzi şi tu voci ? - Poate.
Care e scuza ta ?
Pe bune ?
Dumnezeule !
Ai fost de acord să faci parte din asta
şi nici măcar nu înseamnă nimic pentru tine ?
E şi mai dezgustător.
Tristan i-a spus reglare de conturi.
Reglare de conturi ?
Pentru ce ? Eşti un puşti.
Am optsprezece ani.
Eşti jalnic, asta eşti.
Ce ştiai despre mine ?
- Înainte de toate astea ? - Nimic.
Eşti incredibil de uşor de uitat.
Ei, haide !
Ei haide !
Dumnezeule, la ce te aştepţi, Kip ?
Clasa a şasea.
Chloe Paul şi AJ Turner s-au furişat şi mi-au tras jos pantalonii în faţa clasei.
Dar mi-au dat jos şi chiloţii.
- Despre asta e vorba ? - Nu.
O, scuze, ţi-am micşorat motivaţia pentru crime cu sânge rece ?
Vrei doar să spun ce ştii deja.
Kip, personal sper să te descurci aici !
Dar un poliţist probabil te va găsi.
În cele din urmă.
Toţi au râs de mine, atât de gol !
Şi ani de zile, lumea a chicotit pe la spatele meu.
Pe la spatele meu.
Atât de multe glume crude.
Chiar şi de la profesori.
Despre lipsa mea de implicare în rezolvarea temelor.
Te-ai gândit vreodată... că oamenii pe care i-ai auzit chicotind...
o făceau pentru că erau fericiţi ?
Şi poate că profesorii habar n-au ce cuvinte te provoacă...
ci pur şi simplu nu au vrut să te vadă eşuând ?
Nu doar că..
această pedeapsă nu merită nicio crimă,
dar Kip...
majoritatea acestor oameni sunt complet nevinovaţi.
Fata asta, Amy Kim,
a murit azi în braţele mele, pe podeaua de la baie.
Şi tot ce ştiu despre ea e că îi plăceau caii.
Şi acele coarde de sărit.
Cum a meritat să moară aşa ?
Mă pricep la numere.
Sigur. Aş vrea...
să-mi văd numele pe tabela de scor, ca oricine altcineva.
Dar să nu se spună niciodată...
că jocurile video duc la violenţă în viaţa reală.
Nu este aşa.
Însă Sudoku... adică...
ei haide, asta e o porcărie înfricoşătoare.
Oricum, când vă planificaţi propriul măcel cu arme de foc
nu mergeţi doar pe unul dintre acestea, aşa cum fac toţi.
Nu au în minte un număr fix...
- vor doar să fie mari... - Todd.
aşa că intră...
Lauren, Lauren Cope.
- Eram coafeza soţiei tale. - O, da, da, aşa e !
Mulţumesc !
Nici nu ştiu la ce naiba ne uităm aici.
E o transmisie în direct din interiorul şcolii. Se întâmplă chiar acum.
Adică cum poţi atinge o ţintă dacă nu ţinteşti ?
Eu, am un număr. Numărul care îmi place în mod special.
Şi îmi dau seama cum să-l obţin.
- Te rog, Zoe. - Nu.
Nu, îmi pare rău ! Nu sunt una dintre ei.
- Bine ? - Bine.
Voi, oameni buni, trebuie să ieşiţi de aici imediat.
Încercăm să o facem. Claire spune că ei sunt în cantină.
Chaz Harting devine...
Bine. Bine, veniţi.
... nehotărât, neajutorat...
Alo !
La naiba ! Fato !
Da, da. Îl găsesc. Lasă-mă o secundă.
Dle şerif. Dle şerif. Hei !
Îţi aminteşti de acea prietenă despre care îţi spuneam ?
Cea care ne-a salvat fundul la toţi ?
Sună din interior.
Aruncă-l. Haide !
- Alo ? - Alo şi ţie !
Uite ce dle şerif, o întreagă clasă iese chiar acum.
Dar trăgătorii ne urmăresc fiecare mişcare la ştiri.
- Bine, rămâi acolo, să văd ce pot să fac. - Bine.
În timp ce elevii din interior se pregătesc pentru cel mai mare test,
încă un eşec i-ar putea costa viaţa.
Hei, nu transmite şcoala în direct pentru câteva minute.
Avem tot dreptul să...
Ştiu că aveţi, dar ţicniţii ăştia vă urmăresc emisiunea.
În regulă ? Ştiu că nu pot să vă oblig, dar vă rog.
Vorbiţi cu părinţii, intervievaţi copiii, orice altceva, numai nu filmaţi şcoala.
- Cu plăcere, nu o să arăt şcoala. - Bine, apreciez asta.
Dacă îmi dai ceva mai bun spre care să îndreptăm camera.
L-am obţinut.
Ce-ar fi să mă filmezi pe mine când vorbesc personal cu nemernicul ăla ?
Grozav. Pe difuzor.
Iute ! Iute !
Vreau o pizza mare. Uşor cu brânza, te rog, pentru că sunt sensibil la lactate.
Despre asta e vorba, Tristan, o comandă de mâncare ?
Ceea ce spun, şerif,
e că nu poţi face nimic pentru mine decât să mă priveşti câştigând jocul.
Jocul va fi uşor de câştigat, dacă eşti singurul care îl joacă.
Nimic din toate astea... nu a fost uşor.
E liber ! E liber !
Ei bine, poliţia e chiar după colţ, mergeţi cât de repede puteţi. Plecaţi !
- Frumos ! - Vii şi tu, nu-i aşa ?
Nu. Toţi sunt blocaţi aici. Voi încerca să avertizez cât de mulţi pot, bine ?
Nu, nu vei face asta singură.
- Doamnă Crawford. - Mergeţi toţi. Fugiţi !
Aşa îi puteţi vedea unde sunt.
Hai, du-te !
Evident, eşti foarte inteligent.
Haide.
Şi nu am nevoie de un poliţist local cu un fund gras care să-mi spună asta.
Mi se pare corect, aş mai putea slăbi câteva kilograme.
Ei haide omule, o să lucrezi la chestia aia cu negociatorul sensibil
care împărtăşeşte puţin din propria viaţă ?
Nu-mi pasă cât de aproape eşti de... pensionare sau de...
iubita ta soţie, pe care ai pierdut-o, iar acum înţelegi şi mânia.
Soţia mea e bine mersi.
Mă tem că nu pot spune acelaşi lucru despre mama ta.
I-ai făcut o vizită, nu-i aşa ?
Ei bine, sper că încă mă priveşte.
Cred că dacă se uită până la capăt, va fi în sfârşit mândră.
- Barbara, sunt Jane Crawford. - Jane. Jane, suntem aici înăuntru.
Of, Doamne ! Sălile nu sunt sigure. Trebuie să-i ducem pe toţi afară.
Haideţi. Să mergem. Grăbiţi-vă !
Pe aici.
Vezi tu, şerif, sunt un agent al schimbării.
Scot adevărul la suprafaţă.
Sunt o întruchipare a adevărului.
Asta sună istovitor.
Da, e pentru că îţi răneşte creierul minuscul.
Atunci de ce nu-mi explici ca la un copilaş ?
În felul în care trebuie să explic totul tuturor ?
Da.
Cu asta chiar m-ai pus în dificultate, şerifule.
Dar voi încerca.
Aş putea să îi fac pe oamenii din această cameră
să-şi facă cele mai ticăloase lucruri unul celuilalt, pentru a rămâne în viaţă.
Şi ar face-o. Corect ?
Nu asta mă interesează.
Vezi tu, umanitatea e o glumă, iar tu, prietene, eşti pumnul.
Tu eşti oaia şi eu sunt păstorul.
Şi o să-i duc pe toţi la nenorocita de stâncă, pentru că au cerşit asta.
Tristan, nimeni din acea cameră nu a cerut acest lucru.
O, mă laşi, asta-i o vrăjeală de doi bani !
Da ? Toţi cei care urmăresc sunt vinovaţi,
postaţi cu toţii şi trimiteţi pe Twitter şi distribuiţi.
Toată lumea caută ocazia de a fi judecător şi jurat.
Dar în acest fel, şerif, au creat un loc de muncă.
Un călău.
M-aţi creat pe mine.
Deci... simţi că ţi-ai făcut clar punctul de vedere ?
Asta ai vrut ?
Da, sigur. Da. Bună treabă, şerif.
Ai rezolvat totul.
Dacă nu există resentimente, mi-ar plăcea să te invit în noua mea cabană din Broken Bow.
Putem aduce nişte beri reci, tragem ceva pe nas.
Jucăm biliard.
Tot ce-mi trebuia azi, era să vorbesc cu un boşorog nenorocit !
Îţi imaginezi, nu ?
Tristan, îţi cer...
Te rog, lasă-i pe puşti să plece.
Cum îi putem scoate pe toţi din camera aceea în siguranţă, inclusiv pe tine ?
- Nici o perspectivă bună. - Hei !
Cineva îi lasă pe ăia să iasă afară.
Văd ce ai făcut acolo, şerif.
E rândul meu.
- Pe aici. - Mamă !
Connor.
Mulţumesc lui Dumnezeu !
Hei, ai văzut-o acolo înăuntru pe Zoe Hull ?
Da, are părul blond murdar, e înaltă, slabă...
Ştiu. Ea a fost cea care ne-a salvat.
Şi a ieşit la un moment dat, dar s-a întors pentru a ajuta.
Doamnă, doar câteva întrebări pentru fiul dumneavoastră, dacă nu vă deranjează.
Pe aici.
Oricum, am un număr...
Nu e rapid şi nici furios, nimic din acel rahat.
Puţin mai aproape de "Broasca ţestoasă şi iepurele".
Ăsta e motivul pentru care vreau să se termine cu asta,
aşa că vă rog, urmăriţi şi vedeţi.
Parcă nu e sigur să te refugiezi într-un loc
în care trăgătorii trec dintr-o sală în alta.
Îi iau pe copii şi îi duc în cantină şi e periculos.
Dar va trebui să plecăm.
Toată lumea, trebuie să ne ridicăm şi trebuie să ieşim de aici.
Anna.
Kip ?
Bine, uite, dacă nimeni din echipa mea nu răspunde,
înseamnă că, e sigur să pot spune că eşti îngerul nostru păzitor ?
Ai putea să vorbeşti cu mine, te rog ?
Nu ?
Poate că şi restul lumii veţi urmări programul nostru ?
Am întrebat deja cu amabilitate o dată.
Sunt aici.
Păi, bună !
Eşti o gagică.
Care e numele tău, scumpo ?
Zoe Hull.
Îmi este vag familiar.
Deci, dacă vorbeşti cu mine de pe telefonul Anei...
Ea e moartă.
Şi Kip ?
Trăieşte.
Deşi îl vroiam mort.
Chiar ai făcut o mare mizerie, Zoe, ţi-ai bătut joc de afacerile mele.
Vrei să moară mai mulţi ? De asta ai făcut aşa ceva ?
Nu. Ăsta e ultimul lucru pe care mi-l doresc.
Păi, bine. Uite ce o să se întâmple acum.
Vei lăsa baltă ce faci şi vei veni la mine.
O să-mi ceri iertare mie şi prietenului meu Chris,
pentru că tocmai ai ucis-o pe sora lui mai mică.
Şi pentru a te motiva, voi ucide o persoană în această cameră, la fiecare cinci minute,
dacă nu-ţi arăţi faţa.
Zoe, te va ucide.
Şi cronometrul porneşte acum.
Stai ! Stai ! Sunt pe drum. Bine ?
Nu poţi pur şi simplu...
Scoate-i de aici şi tu la fel. Pleacă !
Vedeţi, nu fac ameninţări.
Da ? Ofer oportunităţi de creştere.
Mişcaţi-vă ! La o parte ! Haideţi, haideţi !
Mişcaţi-vă ! Haideţi !
Hai, mişcaţi-vă ! La o parte !
Mişcă !
Continuaţi să vă mişcaţi ! Mişcă, mişcă !
Te rog. Omoară-mă !
Am împuşcat-o pe Vicky Wolves când fugea.
Întotdeauna obişnuia să-mi zâmbească.
Trebuie să plăteşti pentru uciderea ei.
Şi a celorlalţi, crede asta.
Ce faci ?
Timpul se scurge, Zoe.
Stau prost cu cifrele.
Dar s-au scurs...
două minute, sau...
patru minute şi jumătate ?
E în regulă. Chiar acum...
chiar în acest moment, eşti doar un băiat trist şi gras
pe care toată lumea din lume îl va urî şi,
când vor căuta un motiv, vor afla că ai fost agresat.
Cineva îşi va aminti ziua aceea la întrunire şi străinii vor râde din nou de tine.
Asta vrei să fie moştenirea ta ?
Foarte bine. Vino.
- Unde vrei să ne postăm ? - Recepţie. Tocmai au sosit.
Chiar acolo sus.
- Voi ucide încă unul, cred. - Stai ! Aşteaptă !
Băga-mi-aş ! Tu ?
Fata cu jachetă verde ?
Când a fost ultima oară când ţi-ai scos nenorocirea aia ?
Nu fi timidă, intră. Alătură-te nouă.
Poţi să mă ucizi la fel de uşor, chiar aici.
Ştiu. Dar, ar fi teribil pentru rating. Deci, intră.
Insist literalmente.
Zoe, America.
America, aceasta e Zoe. Îngerul nostru păzitor.
Zoe.
În timp ce te plimbai pe aici, Dumnezeu ştie făcând ce,
am reuşit să ne facem televiziune naţională.
Băga-mi-aş, adică îmi imaginez că, în ritmul ăsta,
vom ieşi probabil şi pe internaţional.
Iar pentru cei dintre voi care jucaţi de acasă,
tocmai am deblocat runda bonus, "Orice se poate întâmpla".
Ce ? Faima nu e pentru tine, Zoe ?
Nu.
Dar pentru cine ?
Oameni.
Pentru mine inclusiv, fără să mor.
Dar pentru tine ?
Să fiu definitoriu.
Şi să creez versiunea supremă a ceva.
Nici nu trebuie să fiu primul, trebuie doar să fiu cel mai bun.
Tu mi-ai ucis sora ?
A încercat să mă ucidă.
Adică nimic din toate astea nu ar fi trebuit să se întâmple...
Nimic din toate astea nu ar fi trebuit să se întâmple.
La naiba ! Staţi nemişcaţi, ticăloşilor.
Zoe, ţi-a spus cineva ce plănuiam ?
Nu.
Deci, pur şi simplu a fost situaţia cu timpul şi locul potrivit.
Ceva de genul ăsta.
Trebuie să moară, nu doar...
Îţi spun eu când e momentul potrivit, Chris.
Chris, îţi spun eu când e momentul potrivit !
- Pentru Anna. - Bine ?
Evident, e supărat şi e de înţeles asta, pentru...
sora sa.
Nu ştiu cine naiba eşti.
S-a terminat.
Kiper.
Nu ai avut stomac pentru asta până la urmă.
Aruncaţi armele ! Nu glumesc.
Dacă nu o facem, Kip, va trebui să omori mai mulţi.
Vrei mai multe omoruri, Kip ? Eşti pregătit pentru asta ?
- Pune-o jos ! - Pune-o tu jos, ticălosule !
Să ţi-o trag !
Hei !
Haide ! Haide, Lewis !
Continuă ! Continuă !
Îi aduc înapoi.
Nu. Du-te şi omoară-i şi adu înapoi nenorocitul de telefon.
Haide ! Luis, haide ! Continuă !
Toată lumea, staţi dracu' jos ! Asta nu s-a terminat.
Fugi ! Lewis, fugi !
- La naiba ! Haide ! - Lasă-mă aici.
Să te las ? Ce prostie mai e şi asta ? Haide !
Eşti bine ? Ai fost împuşcat ?
De aici ideea de a mă lăsa aici. Da.
Cât de rău e ?
Ei bine, după tine, nimic nu contează dacă se întâmplă în liceu.
Bine, bine.
Bine. Haide.
Haide.
Să mergem ! Te poţi descurca cu asta.
Eşti bine ! Eşti bine !
Nu, nu, nu ! Nu, nu, nu !
Nu vreau să ne vadă. Bine ?
Nu vreau să ne vadă.
- E frig aici. - Nu !
Nu. Nu ai voie să faci asta. Bine ?
Chiar aici.
La naiba. La naiba !
Bine, lasă-mă să văd.
- Trebuie să-ţi spun ceva. - Nu. Nu acum.
Bine ? Doar... spune-mi la bal.
Da.
Nu eşti singurul lucru bun din viaţa mea.
Eşti cel mai bun.
Da, asta e... atât de mişto.
Şi eu simt la fel.
Dar chiar trebuie să-ţi spun ceva.
Cred că duba stă să explodeze.
- Cea din cantină ? - Da
La naiba !
- Nu, stai aici. - Nu pot.
Îmi amintesc această parte perfect.
Tu şi eu.
Suntem prinşi într-o buclă.
Ştii, nu întotdeauna eşti tu.
Dar de fiecare dată sunt în camera asta.
Şi ucid ceva.
La naiba !
Uciderea sorei mele a fost ceva nou.
Cum ai rupt acest tipar ?
Erau simbolurile, nu ?
Da.
Aproape că le aveam în ordinea corectă.
Le-am colectat de mai mult timp decât tine.
Aşa că... la dracu, dacă crezi că vei ieşi înaintea mea !
Nu.
Aşteaptă ! Aşteptă !
Erau simbolurile.
Asta e dificil să schimbi tiparul.
O, da ?
Îţi pot arăta ieşirea.
Exact asta mi-au spus că vei spune.
Acolo. În rând cu copacii.
Mâinile sus ! Mâinile sus !
Arată-ne mâinile.
Culcat ! Culcat !
La pământ.
Chris.
Raportează, omule.
Chris.
Haide, omule, răspunde-mi.
Luptă !
Chris, omule, răspunde-mi !
Ce crezi ?
Merită o mie de vorbe ?
Băga-mi-aş !
Acum, tu eşti cel care nu vorbeşte ?
Ce s-a întâmplat, Tristan ?
Am crezut că avem un rating bun.
Nu sunt suficient de politicoasă ?
Dacă nu răspunzi, pot presupune că urmăreşti emisiunea mea ?
Nu ai nicio nenorocită de idee cu cine ai de-a face.
Ştii, ai dreptate.
De fapt încep să te uit.
Adică... nu e ironic ?
După toată nenorocita ta de muncă, oamenii nu vor să-şi amintească de tine ?
Nu ?
Nu.
Îşi vor aminti de mine.
- Ridică-te ! În picioare ! - Te rog ! Te rog !
Mişcă ! În picioare !
Restul staţi dracu' jos !
Nasurile în pământ. Dacă se uită cineva la mine, îl ucid.
Ia asta şi mişcă ! Mergi. Mergi ! !
Du-te !
- Mă rugam să fii tu. - Credeam că ţi-am spus să pleci de aici.
O voi face acum. Ăsta e ultimul grup de pe acoperiş.
- Vii cu noi de data asta ? - Voi fi acolo.
Voi fi acolo.
În regulă. Haideţi, să mergem.
În regulă. Aşa cum te-a învăţat mama ta.
Chiar nu trebuie să fie dificil.
Continuă să te mişti. Continuă să mergi.
E în regulă ? Nu te întoarce.
Băga-mi-aş !
Bine.
Ieşiţi ! Acum ! Bine ? El a plecat ! Plecaţi !
Iisuse Cristoase ! Iisuse !
E o bombă înăuntru !
Plecaţi ! Plecaţi ! Vă rog. Haideţi !
Bine, bine ! Nu vă opriţi !
Aici ! Ajută-mă !
Bun. Mai repede ! Mişcă ! Mişcă !
Bun, bun ! Nu te opri, nu te opri !
Mergeţi, mergeţi !
La naiba !
În regulă ! Să mergem ! Să mergem !
Mişcă ! Du-te ! Du-te !
Gata, să mergem ! Să ne mişcăm !
Of, Doamne !
Stai !
În genunchi !
Sus mâinile !
Ridică-le. Deasupra capului !
Echipa Bravo. Suntem la primul etaj.
Suspectul e neutralizat.
Hei, du-te, du-te ! Anunţă-mă când e liber.
Hei, la dracu, am spus culcat ! Culcat pe podea !
Haide.
Asta e recunoştinţă pentru tine ?
- Mamă ! - Nu ştiu cine eşti ?
Arăţi frumos !
Ştiu.
Se simte bine.
Mulţumesc !
Trebuie să plec acum.
Te iubesc !
Adio !
Îţi eliberez mâinile ca să te pot saluta.
Băieţii de la echipa de intervenţie nu au avut habar cine erai, aşa că...
îmi cer scuze pentru asta !
Ştii, mulţi oameni au multe întrebări pentru tine.
Dar despre asta putem vorbi mai târziu.
Ceea ce ai făcut acolo a fost extraordinar.
Serios !
Suntem cu toţii foarte mândri de tine, Zoe.
Şi Tristan ?
Mort.
Ars complet.
Nu aş dori asta nimănui.
Ei bine... aproape nimănui.
Aşteaptă, Unu !
Vă pot cere să faceţi ceva pentru mine ?
Spune.
Ai avut dreptate.
Eram în război.
Mulţumesc lui Hristos pentru asta.
Mama ar şti... ce să spună chiar acum, nu ?
Da, ar şti.
Cred că de aceea mai vorbesc uneori cu ea.
- Serios ? - Da.
E ciudat.
Da.
Mulţumesc că mi-ai salvat viaţa acolo !
Scumpo... suntem chit.
Mi-ai dat un scop...
acum optsprezece ani.
Hei ! El o să fie bine ?
Da, ar trebui să fie.
Va trebui să aruncăm o privire la acel picior.
Mă duc acolo chiar acum.
Hei omule, într-o clipă...
- Ce au făcut cu puşca ta ? - Încă nimic.
Când am văzut-o ultima dată, în jurul ei erau nişte mici plăcuţe galbene.
Ar trebui să fie exact acolo unde am lăsat-o.
Nu mă aşteptam că va trebui să fac faţă acestui scenariu.
Dar sunt lucruri neterminate de care să te ocupi.
Vezi, e tentant să laşi natura să-şi urmeze cursul.
Plămânii se vor umple de sânge.
Şi animalul va avea o moarte naturală.
Dar odată cu acest proces va veni durere extremă.
Şi nu-i în regulă să-l laşi să sufere.
Sau e ?
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.
Resincronizare: ruby2hora Subtitrări-noi Team