... să scăpăm vii de aici, vă spun eu.
RICHMOND, VIRGINIA 1865 SFÂRŞITUL RĂZBOIULUI CIVIL
ULTIMUL CUIRASAT CARE STRĂPUNGEA BLOCADA UNIONISTĂ
Să ne grăbim!
Obuz!
- Mă iertaţi, d-le căpitan. - Nu-i nimic, fiule, nu te opri.
Ţii în mâini viitorul.
Trageţi! Trageţi!
- Tunarii de la tribord sunt pregătiţi, d-le căpitan. - D-le locotenent...
Foc!
Fii gata să ne duci în canal. Înainte o jumătate.
- Turaţii pentru cinci noduri. - Am înţeles, d-le.
- Distanţa, 150 de metri! - 150 de metri!
Foc!
- Cu toată viteza înainte. - Am înţeles, d-le căpitan.
Opreşte motoarele.
- Cum, d-le căpitan? - Opreşte motoarele! Mergem în tăcere!
Încetaţi focul!
Încetaţi focul! Închideţi trapele tunurilor! Încetaţi orice mişcare.
- Încetaţi focul! - Închideţi trapele tunurilor!
"Golful Chesapeake cercetat în căutare de indicii privind un vas dispărut din Războiul Civil"
"Căutarea fanatică a cuirasatului-fantomă de către un istoric naval"
SAHARA
Traducerea şi adaptarea: demonseye Traduceri-noi Team
"Pasărea Albă regăsită de către NUMA"
"De la Navy SEALS la regii recuperării de vase Profilul lui Sandecker, Pitt şi Giordino"
"NUMA sapă adânc în fosa Kurilelor"
"NUMA nu are limite. Oamenii care au ridicat Titanicul."
D-na Nwokolo?
Sunt Eva Rojas, de la Organizaţia Mondială a Sănătăţii. Dânsul este dr. Hopper.
- Bună ziua. Mă bucur de cunoştinţă. - Veniţi cu mine, vă rog.
Scuze pentru întuneric. Lumina îl deranjează la ochi.
- Vă mulţumesc. - Cum îl cheamă?
Azikiwe. Dar lumea îi spune Kiwe.
Bună, Kiwe. Numele meu e Eva.
Trebuie să te examinăm puţin, bine?
- De când se simte rău? - De două zile.
- A călătorit pe undeva recent? - A fost în Mali săptămâna trecută.
Împreună cu tatăl lui.
- Unde este tatăl lui acum? - La far.
Acolo munceşte.
Tensiunea 80/50.
- Insuficienţă circulatorie. - Îi iau sânge.
- Uşurel, fiule. Nu, nu. - Kiwe!
- Sedativ, Eva. - Ce doză?
Două miligrame.
Uşurel, fiule. Uşurel. Nu, totul e bine.
E-n regulă. O să te faci bine. Încercăm doar să te ajutăm.
Totul e bine. Totul e bine, Kiwe.
Totul e bine.
- Mama... mama e aici. - Totul e bine, Kiwe. Totul e bine.
Te simţi bine?
- Mali, la fel ca ceilalţi. - Da, ştiu.
- E un început de epidemie, Frank. - Avem şase cazuri.
- Nu e suficient. - Zău? De câte e nevoie?
Şaizeci?
Şase mii?
Când începe să conteze?
Trebuie să găsim sursa, Frank.
Vrei să mergem în Mali.
Asta nu se poate.
OMS nu mai poate pierde personal din cauza unui război civil.
- Poftim, termină-ţi raportul. - Bine.
- Tocmai la timp pentru autopsie. - Eva.
Voi face ce pot face.
Voi prezenta din nou situaţia consiliului.
- Poate de data asta vor asculta. - Mulţumesc.
Ne trebuie totuşi probe de sânge de la taică-său.
Îl caut eu pe tată.
E cineva?
D-l Nwokolo?
D-le Nwokolo?
Hei!
Ajutor.
N-ai ce căuta aici.
Repede, ia-i geanta.
Eşti teafără?
Hei! Ridic-o!
Ce naiba faci? Haide odată.
Ai depăşit... Bun, băieţi, haide odată.
Băieţi, terminaţi cu prostiile.
Haide odată. Haide, haide. Bun, opriţi.
Bun, ţineţi-o acolo.
Semnalaţi orice variaţii depăşind 60 de cm.
Poftim, ţine asta. Haide, prinde-o.
Aşa. Haide odată, nenorocit de...
Bun, dă-mi o cheie fixă. Îmi trebuie o cheie fixă.
O cheie! Mă aude cineva?
Bun, ulei. Am nevoie de ulei. Bun, uleiul. Mulţumesc.
Asta e tot. Bun, merge! Merge!
Îmi cer scuze.
Dă-mi mie asta. Bună.
- Al Giordino. - Eva.
- Eva Rojas. - Te-ai descurcat frumos.
- Mulţumesc. - Bun venit la bord.
Mulţumesc.
Bun, dă-i drumul. Coboar-o. Coboar-o, coboar-o.
Mai mult. Nu te opri.
Bună.
- Ce mai faci? Te simţi mai bine? - Da, mulţumesc.
- Eu sunt Rudi. - Scuză-mă, dar unde ne aflăm?
Aceasta este "Martha Ann". Este o barcă... navă a NUMA.
Nu ştiam cine eşti, aşa că te-am oblojit noi înşine.
Aveai un edem pe tractul traheal superior...
Rudi! Aştept momentul ăsta de două luni.
Nu mi-l strica lăsându-l să se înece.
- Da, d-le amiral. - Scafandru la suprafaţă!
În 5... 4... 3... 2... 1...
Doamnelor şi domnilor, daţi-mi voie să vi-l prezint,
după o logodnă de 772 de ani cu fundul oceanului...
pe Regele Bateen!
Aţi lucrat bine toţi.
Mai puţin tu, Al. Ce dracu'?
Este un vinci de 10 tone, nu o undiţă de pescuit cu musculiţe.
Ştii ceva? Cred că te gândeşti la Thompson 12-91.
Pe când tu călăreşti un vinci 12-93.
- Nu că l-ai putea comanda pe vreunul. - Băieţi!
- Domnule? - Domnule?
Regele se întâlneşte cu publicul de la muzeu peste 5 ore.
Nicio grijă, d-le.
- Va fi acolo. - Va fi acolo.
Ar face bine să fie.
Asiguraţi cablurile!
Ia te uită cine şi-a revenit.
Bănuiesc că mulţumită ţie.
Ai avut noroc că ţi-ai pierdut doar geanta. E un oraş periculos.
La naiba, chiar mi-am pierdut geanta.
- Sper că nu era ceva pentru care să merite să mori. - Uite o întrebare grea.
Nimic pentru care să merite să mori tu.
Dirk, mişcă-ţi fundul aici
ca să răzuim din mizeria de pe chestia asta.
- Scuză-mă, mă cheamă soţia. - Haide, doamnelor,
desprindeţi-l pe d-l Bateen.
Curăţaţi-l. Ne aşteaptă o petrecere.
- Amiral? - În retragere.
- Jim Sandecker. - Eva. Eva Rojas.
Lucrez pentru OMS.
Parcă ţi-ar prinde bine o ceaşcă cu cafea.
- Auzi, Dirk, am nevoie de ajutorul tău. - Poftim?
- Stânga peste dreapta... - Sper să nu fie ca ultima oară.
... sau dreapta peste stânga?
Nu-mi aduc aminte. Mă înnebuneşte.
E ceva cu un iepure care dă rotocoale unui copac?
Sunt acolo peste o oră.
- Ce-i? Dirk? - Era Oshodi.
Crede că a descoperit ceva.
E grozav. E fantastic.
- Mulţumesc frumos. - Nu, nu, fantastic pentru mine.
De-abia aştept să-i spun lui Sandecker că n-o să poţi veni la muzeu în seara asta
fiindcă unul dintre informatorii tăi din lumea interlopă a Nigeriei
a descoperit dovezi ale naufragiului unui cuirasat din Războiul Civil
- în timpul furtunii, în largul coastelor Africii. - ... furtunii în largul coastelor Africii.
Da, corect.
- Despre asta vorbeai? - Da.
Sandecker o să turbeze.
- Ascultă, Al... - Iar eu o să fiu acolo. Se va înroşi tot...
Vulpea aleargă iepurele în jurul copacului şi în josul scorburii.
Aşa merge treaba cu cravata. Şi nu-ţi face probleme, o să ajung şi acolo.
Mulţumesc. Mulţumesc. Vă mulţumesc mult.
Mai întâi, doresc să mulţumesc muzeului din Lagos
pentru această minunată recepţie.
Vreau să mulţumesc de asemenea
principalului nostru binefăcător din acest proiect, Yves Massarde.
Vă mulţumesc.
Noi suntem NUMA,
Agenţia Naţională de Activităţi Subacvatice şi Marine.
Şi iată, doamnelor şi domnilor, cu ce ne ocupăm noi.
Regele Bateen.
- Unde e? - Nu e la bufet.
- La naiba. - Mai vrei un kebab?
Cu ajutorul muzeelor, cu ajutorul guvernelor,
organizaţii particulare ca a noastră pot lucra în parteneriat
pentru a garanta că istoria,
istoria care s-a pierdut în valurile timpului,
poate fi readusă poporului său. Vă mulţumesc.
Mulţumesc mult. Vă doresc o seară plăcută.
Ai un CD writer pe vasul ăla al tău?
Da, acelaşi pe care l-am cumpărat luna trecută de la tine.
Am o piesă minunată, direct de la Muzeul Naţional Irakian.
Nu-mi arăta asemenea lucruri, Oshodi. Nu suntem chiar atât de prieteni.
Bine, bine. Ah, iat-o.
O piesă foarte deosebită. Cea despre care ţi-am vorbit.
Mi se rupe inima fie şi numai să ţi-o arăt.
De unde ai luat asta?
Bani lichizi, te rog.
Nu suntem chiar atât de prieteni.
Ce petrecere grozavă.
- Vă mulţumim pentru invitaţie, d-le amiral. - Plăcerea e de partea mea.
Yves, iată femeia despre care îţi povesteam,
- dr. Eva Rojas. - Bună.
Încântat de cunoştinţă. Sunt Yves Massarde.
Mă bucur de cunoştinţă. Dânsul este dr. Frank Hopper.
- Ce mai faceţi? - Ce mai faceţi?
Yves are o mulţime de afaceri în Africa.
Unele chiar în Mali.
O să vă rog să mă scuzaţi.
Înţeleg că credeţi că din Mali vine un fel de molimă?
Nu ne place să spunem "molimă".
- Atunci ce credeţi că este? - O molimă.
Aşadar faceţi afaceri în Mali?
Cunoaşteţi pe cineva acolo care ne-ar putea ajuta
să facă presiuni la OMS pentru a trimite o echipă?
Vedeţi, mare parte din Mali este controlată de un despot războinic.
Generalul Kazim. Îl cunoaşteţi?
Da. Era colonel în armata maliană
şi s-a înaintat singur în grad în ziua în care l-a împuşcat pe preşedinte.
El e cel care a reintrodus "războinic" în termenul de "despot războinic".
Şi el controlează ţara?
Jumătate din ea. Pe cealaltă jumătate n-o controlează nimeni,
dar nu ştiu ce e mai rău.
Trebuie să vă avertizez, este foarte periculos pentru străini în acest moment.
Aş spune că probabil este mai periculos pentru băştinaşi.
Da, dar moartea d-tale n-ar arăta deloc bine în ziare.
La fel şi cuvântul "molimă".
Bine, am să sun câţiva oameni, dar, la urma urmei,
nu sunt decât un om de afaceri, aşa că aveţi răbdare.
Da, la asta se pricepe tare bine.
Nu o să ne ajute. A fost o pierdere de timp.
Eva, nu putem hoinări în mijlocul unui război civil în Mali.
Luptele cu tuaregii sunt prea dure. Ştii şi tu.
Cred că ar trebui să ne întoarcem la spital...
D-le amiral, aţi văzut vreodată un dolar de aur al Confederaţiei?
- Sfinte Dumnezeule, nu începe iar. - Normal că nu.
Pentru că Confederaţia nu a făcut niciodată un dolar de aur.
Monetăria a fost distrusă aproape de sfârşitul războiului.
Dirk, te implor în genunchi. Încetează.
Dar nu înainte ca Jefferson Davis să pună să se facă cinci mostre.
A dat patru dintre acele mostre celor mai mari generali ai săi:
- ... Lee, Stonewall, Jackson, Stuart şi Johnston. - De câte ori venim în Africa,
reapare macheta aia idioată a navei. Reapar vechile jurnale portuare.
Mâine pornim către Australia.
Patru dintre acele mostre au fost găsite.
Dar a cincea, niciodată.
Aceea i-a fost dată unui vechi prieten de familie al lui Davis.
Un strălucit căpitan de vas pe nume Mason Tombs.
Căpitanul cuirasatului "Texas".
- De unde dracului ai luat asta? - De la Frederick Oshodi.
Iar el de la un bărbat pe nume Indigwe.
Dar important este că Indigwe a găsit asta în Labbezanga, Mali.
Auzi, taică-meu colecţionează monede.
Nu, moneda asta şi vasul "Texas" au fost pe fluviul Niger.
Imposibil. Un cuirasat nu putea ajunge cu tracţiunea sa.
Lăsaţi-mă să mă duc cu "Calliope" la Labbezanga, să arunc o privire.
- Nu-ţi pot da iahtul meu. - Trei zile, d-le amiral.
Doar trei zile. Imaginaţi-vă.
Imaginaţi-vă.
Bun, dacă o dau în bară,
nu veţi mai auzi nicio vorbă despre asta.
Ai 72 de ore.
Nicio nanosecundă mai mult.
Băieţi, v-aţi făcut cu o călătorie cu iahtul.
Sunteţi un gentleman, d-le amiral. Nu-mi pasă ce se spune despre dvs.
Pariu pe o sticlă că n-o vom găsi.
- Ba pe o ladă. - Bun. S-a făcut.
- Bine, ne mai vedem. - Ne mai vedem.
Ce-avem aici?
- Ai întârziat. - Poftim?
- Mi s-a spus că plecarea e la 8:00. - Ora 8:00?
- N-am spus niciodată 8:00. - Am spus 9:00.
- 9:00. - E trecut de 10:00.
Cine a spus 8:00?
Amiralul Sandecker.
Da, a zis să-l sunăm dacă aveţi ceva împotrivă.
Împotrivă? La ce?
Vrea să ne luaţi cu voi în amonte, în Mali.
- Cum? - Nu, nu, nu.
- Să vă iau în Mali? - Aşteaptă.
Există un început de epidemie în Mali.
- Se va transforma în epidemie. - Şi doreşti să faci autostopul, d-nă doctor?
Ce-i, OMS face reduceri bugetare?
Te rog. Este important.
- Aveţi suficient echipament? - Probabil că nu.
Iahtul e mic. Fără intimitate.
Nu sunt ruşinoasă.
FLUVIUL NIGER
Şi unde ţi-e casa?
Am o casă în Monterey, dar nu sunt niciodată acolo.
Monterey. Acolo se fac scufundări pe cinste.
Doar la asta te gândeşti tot timpul? La scufundări?
Nu. Uneori mă gândesc la Petricola pholadiformis.
Scoica aripă-de-înger.
- Frumoasă. - Da.
Fluviul ăsta e singurul loc de pe pământ unde se pot găsi.
Când sunt sub apă, strălucesc în întuneric.
Chestia uimitoare e că ştiinţa modernă nu poate explica de ce.
Trebuie să existe un motiv.
Între timp, teoria mea este că o fac pentru că pot.
Dirk! Gata. Hai să mergem.
Aripi de înger.
Lumea ar fi mai frumoasă dacă am fi mai mulţi aşa, nu?
Acesta e centrul focarului. Aici. Asselar.
Aici trebuie să mergem.
Drept în mijlocul războiului civil al lui Kazim.
Aţi pescuit vreodată peşti-sabie, d-lor doctori?
Nu începe din nou cu povestea cu peştii-sabie, Al.
332 de kilograme.
Cinci ore şi jumătate de luptă înţepenit în scaun.
- Parcă erau 272 de kilograme. - Mă laşi?
Tu ce ai prins în ziua aia? Nu-mi amintesc să fi prins ceva, orice.
De când sunteţi împreună, băieţi?
De la grădiniţă. Trecând prin facultate, Marina Militară, NUMA...
Bietul de el a stat mereu în umbra mea.
Întotdeauna menajera lui Al, niciodată Al.
Aşa-i?
Frumos, d-le doctor.
Îţi asumi partea de răspundere.
- Rândul meu la cart, şefule. - Aşa, amice. Excelent.
Prietenul tău Al mi-a povestit despre căpitanul Tombs şi vasul lui.
Ţi-a spus, nu-i aşa?
A mai spus că cuirasatele nu erau construite să străbată oceanul.
Păi, nici omul nu era. Tequila?
Şi ai găsit o monedă...
Nu doar o monedă.
Am găsit "moneda".
Mai am şi o scrisoare a văduvei căpitanului,
menţionând călătoria urgentă spre est a soţului său.
Am jurnalul unui marinar de pe un velier din Atlantic,
care jură pe un morman de biblii că a văzut o fiară enormă de fier
scoţând aburi la 3 kilometri de coasta africană.
Oare ce fel de om traversează oceanul cu o navă ca aceea?
De ce? Şi cum?
Eu unul nu ştiu.
Dar am de gând să aflu.
Al adoră când oamenii mă întreabă asta. Crede că asta mă face să arăt cam...
Probabil că e plăcut.
Să ai nava asta ca birou.
Toate lucrurile grozave care mi s-au întâmplat
s-au întâmplat în apă.
Absolut toate.
Rudi, hai, vino şi ajută-mă.
Oumar.
- O ţii bine? - Aşa.
- Cât e până la Asselar? - 6-8 ore, fără probleme.
- Staţi mult? - Nu, nu mult.
Aşa, şi asta.
- Crezi că vom fi în siguranţă? - Nu-s probleme.
Unde mergem acum, nu lupte. Nu problemă.
- Da, nu problemă. - Nu tuareg.
Auzi, mă gândeam la ceva.
Când terminăm aici, cunosc un loc.
Se numeşte Monterey.
- N-am auzit de el. - Nu?
Are o plajă minunată.
Nisipuri aurii, valuri de azur. Locul acela e un paradis.
- Sună bine. - Şi încă cum.
Întâmplător cunosc şi o femeie care are o casă acolo.
Şi pentru că e dependentă de muncă, nu-i niciodată acasă.
N-am întrebat-o, dar sunt destul de sigur
că nu ar deranja-o dacă ai trece şi tu pe acolo.
Pot aduce un prieten?
Pe ea ar trebui s-o întrebi.
Am întrebat-o deja.
Zău?
Tu, eu şi golful Monterey.
Mulţumesc pentru tot.
- Cu plăcere. - Şi să ai baftă.
Şi tu. Bonne route, d-nă doctor.
D-l Indigwe locuieşte...
Indigwe. A găsit asta cu o săptămână în urmă, da?
Ştii, nu sunt mare lingvist, dar...
n-a sunat prea bine.
Indigwe a murit.
Da. Hei, nota de plată.
Cum se zice "nota de plată"? L'addition.
Ştii, taică-meu colecţiona monede vechi.
Din Roma, China, Siam, Persia...
În final au ajuns toate într-o cutie de pantofi din New Jersey.
- Adică? - Monedele circulă, Dirk.
Chiar dacă prăpăditul ăla mai trăia, putea să nu însemne nimic.
Da, dar moneda a circulat de undeva, Al.
Şi dacă nu s-a folosit de spatele unui delfin,
presupun că punctul său de apariţie
a fost un pic mai aproape de locul unde stăm acum.
Serios, îţi imaginezi cuirasatul acela urcând pe fluviu? Chiar aşa?
Nu e mai probabil că l-am ratat undeva în largul coastei Virginiei?
Corect?
Alo?
Dirk.
Ne vedem la barcă.
Nu, nota o plătesc eu.
Nu-ţi face griji. Vorbesc serios.
Ştiu, eu o plătesc tot timpul.
Ia loc, o să cer nota. L'addition.
Ya-Sheikh.
Numele meu e Dirk.
Caut un vapor.
Şi când ar fi trebuit să vedem acest vapor?
Acum vreo 140 de ani, în 1866.
Pe vremea când Labbezanga era unul dintre marile porturi ale Africii.
Altceva mai ştii?
Noi folosim evenimente pentru a găsi date, nu date pentru a găsi evenimente.
A fost o furtună.
A fost o furtună mare.
Una care să ridice nivelul Nigerului
suficient cât să permită vaporului să ajungă aici, da.
Este scris aici.
La şase zile după furtuna cea mare,
un vapor întunecat a venit fără pânze, sub pavilionul unei singure stele.
A mers în susul fluviului, dar nu s-a mai întors.
Purtând cu el...
moartea.
A adus o boală de aici până la Gao
şi a trimis peste 300 de suflete în paradis.
S-a crezut că este un blestem de la Allah.
Un vas-fantomă.
Un vas blestemat.
Ce înseamnă cuvintele astea?
- Poftim? - E-n arabă, Al.
Da, sună poetic. Ce înseamnă?
"Vaporul morţii."
Grozav. Îl sunăm pe Sandecker?
- Nu. - Stai aşa! Ce vapor? A cui moarte?
N-ar face decât să ne spună să ne întoarcem acasă.
- Mi se pare rezonabil. - Da, iar eu aş căpăta o ladă de tequila.
Băieţi, mergem în amonte spre Gao.
S-a făcut. Rudi, scanezi albia fluviului cu sonarul?
Hai, măi, speram să cunosc o fată în călătoria din Australia.
Nu, zonă africană de război. Vaporul morţii.
La revedere.
- Mi-a apărut un profil. - Altă bară de camion?
Bicicletă? Video-recorder?
16 grade, 20 de decimale zero minute nord, zero...
Staţi aşa. E doar ceva interferenţă cu baliza.
- Al? - Da, mă ocup.
Când ai verificat ultima oară calibrarea?
Am scos-o din apă acum trei ore.
În regulă.
- Ceva, Al? - Măi, băieţi.
Ia uitaţi-vă la asta.
Sunt alge roşii.
Nu are nicio logică, asta e apă dulce.
- Mai bine iau o probă. - Da.
Nu e nimic, caută doar luptători tuaregi.
BAMAKO, CAPITALA STATULUI MALI
Foarte bine, mulţumesc.
Pentru dvs.
Mănâncă cu mine.
Mulţumesc.
Astea i-au aparţinut generalului Mayenne.
Apoi unul dintre ele chiar l-a ucis pe contele de Vezelay.
Nu e fascinant?
Mărgele pentru băştinaşi, Yves.
Ce doreşti?
Ştiţi doctorii despre care vă povesteam?
Mă tem că sunt în drum spre Mali.
Credeam că omul tău urma să se ocupe de ei în Lagos.
- Am avut o problemă. - Iar acum problema e a mea.
Şi încă ceva, d-le general, dacă pot spune,
sunt uşor îngrijorat că măsurile dvs. de izolare
îşi pierd din eficienţă.
De ce? Pentru că 5 sau 6 prăpădiţi au fugit din Mali
- şi au murit în patul lor? - Boala se răspândeşte rapid.
Şi, din fericire, ucide la fel de rapid.
D-le general, cred că ar trebui să controlaţi mişcările populaţiei.
Ce înseamnă asta?
Încerci să-mi spui cum să-mi conduc ţara?
Tu vezi-ţi de afacerile tale, Yves.
Eu o să-mi văd de ale mele.
Desigur.
- Stânci? - Nu.
- Fluviu? Radio? - Nu.
- Radar? - Rudi.
- Tu... Nu este... - Ba este.
- Nici măcar nu e în stare... - Reîncepem. Eu spionez.
- Auziţi, s-ar putea să fi găsit ceva. - Eu spionez...
- Eu spionez cu ochiul meu micuţ... - Băieţi...
- Oaspeţi. - Autoritatea Civilă din Mali.
- Mă ocup eu. - Pregătiţi-vă de abordare.
Aţi pătruns ilegal în apele statului Mali.
- Opriţi motorul şi aruncaţi o parâmă. - Salut, Al Giordino la telefon.
Al, aici Sandecker. Sper că eşti pe drumul de întoarcere cu barca mea.
- Toată lumea pe punte, imediat. - E pentru tine.
- Al, ce se întâmplă? - Unde sunt medicii?
Unde sunt? Îi căutăm pe medici.
Trebuie să aştepţi. Nu cred că ăsta e un şantaj obişnuit, Al.
Dacă nu opriţi motorul, riscaţi să deschidem focul.
Medicii. Îi căutăm pe medici. Unde sunt?
- Unde este femeia? - Regret. Nu vorbesc engleza.
Dar vorbeşti engleza în clipa asta.
Nu, nu. Ştiu doar să spun "Nu vorbesc engleza" în engleză.
- Al... - Salut. Staţi puţin.
Opriţi! Opriţi motoarele imediat înainte să deschidem focul.
Şapca mea!
- Mi-ai prins şapca? - Îmi pare rău, a zburat.
Era şapca mea preferată.
- Eşti teafăr? - Da.
- Unde-i Dirk? - Cred că e...
Ţine-te bine.
Dirk! Dirk!
O să mă apropii. Tu sari pe bot.
- Vrei să sar? - Pe botul bărcii. Ai priceput?
- Vorbeşti serios? - Ce-ai vrea să...?
- Al? - Ce mai e?
Ţine, pistol de semnalizare.
- Să cer ajutor? - Nu, trage în ei.
- Ce faci? - Scuze.
Vino un pic mai aproape, iubire. Hai.
Aşa!
Aşa mai merge.
- Eşti teafăr? - A fost cât pe ce.
- Al, răspunde la telefon. - Da, a cam fost.
- Dar tu? - Răspunde la telefon.
- Mă bucur că sunt la cârmă. - Mai eşti acolo?
- Şi eu mă bucur. - Rudi?
- Ce mama dracului se întâmplă? - Am împuşcat un tip cu un pistol de semnalizare.
- Pistol de semnalizare? - Ca lumea.
Cum?
Ai spus că ai tras în cineva cu pistolul de semnalizare?
- Ce-i? - În cine?
Nu mă pune iar în...
Rudi?
Cine trage? Al, cine trage? Trage cineva în voi?
Ai face bine să nu-mi strici iahtul.
Am pierdut motorul doi.
E mort definitiv. Ce vrei să facem?
- Cred că trebuie să aplicăm o Panama. - O Panama. O Panama?!
- Panama? - Vorbeşti serios?
- Da. Panama. - Fără Panama.
Să răspundă careva... Mă ignoră...
Toţi mă ignoră. Răspunde odată!
Preia. Aplicăm o Panama. Aplicăm o Panama!
- Ce-i o Panama? - Un termen din marina militară.
- Nu ştiam că aţi fost în Panama. - N-am fost. Am fost în Nicaragua.
- Atunci de ce-i spuneţi Panama? - Credeam că suntem în Panama.
Fără Panama.
Ce cauţi?
Al!
Al! Sunt complet derutat.
Cum stăm, Al?
- Du-te să-l ajuţi pe Dirk. - Ce fac cu asta?
Nu mai întreba!
Jos!
- Deschide trapa motorului. - S-a făcut.
Haide odată, Al.
Am găsit.
Uite, aprinde astea.
- Nu sunt ale amiralului? - Aprinde-le şi taci.
Ce mama dra...?
Spune-mi când eşti gata, Al.
- Hai odată! - Ce facem aici?
- Nu ar trebui să faci asta. - Bun. Lasă-l jos.
- Totul e pregătit. - Da?
- Gata, ţine-te bine. - Ţineţi-vă bine.
Bun.
Al!
Auzi, am nevoie de o vestă de salvare!
Rahat.
A aplicat o Panama.
Ca lumea.
- Aşa a fost prima oară? - Păi...
... nu prea a mers prima oară.
- Mi-am pierdut şapca. - Iarăşi?
Da.
Frate, ce turbat o să fie Sandecker
când o să-i spui că i-ai pierdut telefonul legat la satelit.
Mai puţin turbat decât când Rudi îi va spune că era prins de barcă.
- Stai puţin. De ce eu? - Pentru că noi nu ne întoarcem.
- Aşa-i, Dirk? - Nu ne întoarcem. Mergem la Asselar.
- O lăsăm baltă cu "Texasul"? - Cuirasatul poate să mai aştepte, băieţi.
Soldaţii nu ne urmăreau pe noi. Îi căutau pe medici.
Presimt că virusul căutat de Eva este ceva de mare importanţă.
- Da, dar trebuie să ajungem acolo mai întâi. - Eu merg cu voi, băieţi, nu?
- Nu, trebuie să-i spui lui Sandecker. - Stai puţin, stai puţin.
Şi cum o să trec frontiera? N-am urmat cursuri de supravieţuire.
- Consideră că acesta este cursul, Rudi. - E cam de genul treci sau pici,
care mie mi s-a părut întotdeauna mai simplu.
Ascultă, Rudi. Stai aici până se înserează, apoi te pui în mişcare. Graniţa nu e departe.
- Bine. - Aşa.
Al, mai ţii minte când am fost în Maroc?
Ah, da, când m-ai pus să călăresc pe cămila aia blestemată
- care m-a muşcat de fund. - Da, atunci.
De ce?
Dumnezeule! Care e secretul chestiei ăsteia?
Înfăşoară-l în jurul scăfârliei.
- Care parte? Aici? Asta? - Da.
Cum se face că al tău stă fixat?
Poate că ai tu capul mic.
Nu prea cred. Cineva mi-ar fi spus.
Mulţumesc.
Suntem de la Organizaţia Mondială a Sănătăţii.
E cineva?
E cineva aici?
Frank.
Priveşte asta.
E cineva aici?
E cineva?
Sfinte Dumnezeule...
PĂRĂSIŢI REPUBLICA MALI MULŢUMIM DE VIZITĂ DRUM BUN
Puţul ăsta a fost astupat recent.
Cred că cei de aici au ştiut că apa îi îmbolnăvea.
Eu totuşi zic să-l lăsăm pe Oumar să coboare.
Oumar, nu-i aşa că nu te-ar deranja să cobori în puţ?
- Nu, e-n regulă. Cobor. - Vezi?
Frank, nu o să păţesc nimic.
Da, aşa.
Bun, te descurci bine. Te descurci bine.
- Mai dă-i un pic de coardă. - S-a făcut.
Ai grijă, te rog.
Nu te grăbi.
Eva!
Eva, ţine-te bine.
Eva. Ţine-te bine. Nu te lăsăm.
- Ţii de coardă? - E-n regulă.
- Trage-o sus. - Nu, n-am nimic.
Mai dă drumul la coardă.
Am ajuns. Am reuşit.
- Am dat de apă. - Aşa, grozav.
Ia ce trebuie şi hai să te scoatem de acolo.
Se pare că avem vizitatori.
Să nu pleci. Mă întorc imediat.
S-a făcut.
Salutare. Sunt dr. Hopper de la Organizaţia Mondială a Sănătăţii.
- Nu aveţi autorizaţia de a vă afla aici. - Ce faceţi?
Eva, ia... Dumnezeule!
- Frank! - Charlie, nu mă împuşca, te rog.
Charlie, nu...
Stai aşa, stai aşa, auzi asta?
- Ăştia sunt toţi? - Da, d-le.
ONU ştie că suntem aici. Este o misiune aprobată de Naţiunile Unite.
Unde-ţi este colega?
Nu, nu, nu.
Mă refer la femeie.
Nu a venit. Este bolnavă.
Pistolul ăsta i-a aparţinut generalului Sir Henry Watkins.
Calibrul.455. Foarte rar.
Greu de găsit cartuşe pentru el.
Le-am comandat la Holland & Holland din Londra.
27 de lire fiecare.
Ar trebui să foloseşti banii mai bine.
De exemplu, să izolezi molima asta.
O să-ţi dau un sfat.
Spune-mi unde este dr. Rojas.
Nu este aici.
Fie cum doreşti.
Să pară că o turmă de porci tuaregi tocmai a trecut pe aici.
- Şi găsiţi femeia. - Da, să trăiţi.
E aici.
Pe undeva.
Voi de colo, stabiliţi un perimetru.
Vreau să scotociţi tot oraşul.
- Hei, Salim, vino încoace. - Da, să trăiţi.
Trage câteva gloanţe ca să fim siguri.
Al, niţel ajutor aici.
Fir-ar să fie.
Uşurel, Eva.
Vino încoace. Eşti teafără?
- Da. - Haide.
Trebuie să plecăm.
Stai. Stai!
Frank!
Am terminat aici.
Acum suntem pe teritoriul tuaregilor.
O să mergem spre nord circa trei ore până când dăm de câmpie.
De acolo, drumul ar trebui să fie relativ uşor până la graniţa algeriană.
Scuze.
Eva.
Eva!
O să răzbim, da?
- Pe aici. - Vă rog să-mi spuneţi ce caut eu aici.
Cinci oameni ucişi cu sânge rece. Ce crezi despre asta?
Nu prea e responsabilitatea mea.
Nu, nu, stai jos, stai jos.
Eşti un bărbat foarte curajos.
Singurul supravieţuitor.
S-a târât tot drumul de la Asselar ca să-mi aducă vestea.
- Demn de laudă. - Prinşi într-o ambuscadă tuaregă tipică,
- nu crezi? - Foarte posibil.
Există doar o problemă. Nu au fost tuaregi.
De ce nu mi-ai spus că medicii aveau sprijin militar american?
Pentru că nu aveau.
Cei doi bărbaţi neînarmaţi care au făcut asta...
nu erau amatori, Yves. Nici cei de pe barcă.
- Şi cred că sunt aceiaşi. - Sunt vânători de comori, d-le general.
Recuperatori maritimi, îşi zic ei.
- Nici pe departe din elita militară. - Nu-i subestima.
Fii cu ochii în patru. Şi dacă îi găseşti, adu-mi-i mie.
Ce-i?
Coborâţi din jeep...
Ţineţi mâinile ridicate...
Şi mişcaţi-vă încet.
Ce-i?
La dreapta.
Tuaregi!
Salut. Ce mai faceţi?
Al, ai văzut aia? Nu, stai o clipă.
Cine sunteţi şi...
ce căutaţi aici?
Suntem duşmanii lui Kazim.
Sunteţi americani.
CIA?
Nu.
Sunt medic de la Organizaţia Mondială a Sănătăţii.
Cercetez sursa unei boli.
Veniţi cu mine.
Asta este boala pe care o căutaţi?
Cred că da.
Aşa. Gata să începem, marele D, marele D.
Nu este o molimă.
- Cum? - Nu e o molimă. E o otravă.
Există toxine în apă. Aici şi în Asselar.
- Toxine? - Da.
Asta îi îmbolnăveşte pe oameni.
O poţi trata?
Nu.
- D-le amiral, ce pot face pentru dvs.? - Ce veşti ai din Mali?
- Frumoasă ţară. - Să mă pupi în fund.
Am auzit că doi americani şi iahtul lor elegant
au dat de ceva necazuri pe Niger.
- Agenţia are vreo prezenţă acolo? - Nu, e o zonă strict intangibilă.
- Carl. - Ce e?
Trebuie să-mi scot băieţii de acolo.
Sunt cetăţeni particulari. Dacă decid să se ducă acolo
şi se trage asupra lor din cauza vreunei comori scufundate,
asta nu e treaba companiei.
- Eu nu vorbesc cu compania. - Vezi să nu.
Ce tupeu ai.
Vii aici să-mi compromiţi acoperirea
iar acum îmi ceri să-mi risc întreaga carieră pentru prostia asta?
Păi, dacă pui problema aşa...
- ... da, îţi cer asta. - Ba nu,
pentru că n-am de gând s-o fac.
N-am de gând s-o fac.
27 octombrie 1982.
- Da, ştiam că o aduci vorba despre asta. - Şi tocmai am făcut-o.
- Dacă o fac, suntem chit. - Plecăm de la zero.
Să văd ce pot face.
Mă bucur întotdeauna să te văd, prietene.
Benzen, metale grele, azotaţi...
Practic, apa e toxică.
Înţeleg.
Dar oamenii lui Kazim sunt pe urmele voastre.
Trebuie să plecaţi mâine de cum răsare soarele.
Modibo.
Eva a găsit aceeaşi otravă în puţurile din Asselar.
- E la 500 de kilometri de aici. - Africa va găsi un loc şi pentru noi.
Modibo...
Trebuie să găsim sursa.
Asta e treaba voastră.
Datoria mea e aici, alături de oamenii mei.
Plecăm de dimineaţă.
Am auzit că maşina mea îţi încântă ochii.
Este un Avions Voisin din 1936.
Motor în şase cilindri, cu supape cilindrice.
Ştii că numai şase asemenea maşini au fost fabricate?
- Cum dracului ai pus mâna pe ea? - Am luat-o cu împrumut...
... de la Kazim.
La revedere. Mulţumesc.
Sunteţi pregătiţi? O să reuşesc.
Bun, să începem. Să vedeţi. Un nou record al lui Al chiar aici.
Trebuie să vezi ceva.
- Zău? - Zău.
- Bine, lasă-mă o clipă. - Hai odată!
Ne uităm la "Texasul" tău mult dorit, nu?
- Cu siguranţă seamănă cu el. - Da.
- Aşezat în mijlocul deşertului. - Mda.
Auzi, eu nu plătesc tequila pe baza unei imagini, clar?
Corabia deşertului e cămila. Nu un cuirasat.
E imposibil ca aşa ceva să fi putut traversa deşertul.
Cândva, mare parte a acestui deşert a fost teren arabil bogat şi plin de verdeaţă
şi existau râuri peste tot.
Cuirasatul a urcat în mod evident pe acest fluviu
şi s-a oprit la această structură, care este un fort? Un castel? Nu ştiu.
Dar clima s-a schimbat.
Prin urmare nivelul apei a scăzut, iar vasul a eşuat.
Da, sau a întins-o de aici.
Sau pământul s-a uscat, solul a devenit arid,
nisipurile au fost aduse de vânt
şi nava este încă îngropată până în prezent...
- chiar aici, lângă structură. - Bun, e grozav.
Atunci nu trebuie decât să aşteptăm ca fluviul să se umple din nou
şi să ducem "Texasul" acasă.
- Ăsta e modul în care se propagă. - Ce anume?
Toxinele.
Adică în fluviul uscat şi inexistent?
Nu. Fluviul care era la suprafaţă acum 150 de ani există şi acum.
Doar că acum se află sub picioarele noastre, scufundat în nisip,
curgând de-a lungul straturilor de roci.
Este evident că toxinele se scurg din sursa lor
în sistemul subteran al fluviului.
- Răspândindu-se de la un puţ la altul. - Întocmai.
Deci, dacă îţi găsim "Texasul", găsim fluviul subteran.
Dacă găsim fluviul, găsim sursa toxinelor.
- D-le amiral... - Nu acum.
Rudi?
D-le amiral.
Am nişte veşti proaste legate de iahtul dvs.
Potrivit picturii din grotă, ăsta e locul.
Ştii, Al, dacă eram aici acum 150 de ani,
acum am înota.
Ştii cum e când te întâlneşti cu unul
pe care nu l-ai mai văzut din liceu,
care are o slujbă fără perspective
şi e căsătorit cu o femeie care îl urăşte
şi au vreo trei copii care îl consideră un ratat?
Oare nu a existat un moment în care s-a oprit şi şi-a spus
"Bob, nu accepta slujba asta."
"Bob, nu te însura cu scorpia asta", mă înţelegi?
Unde vrei să ajungi?
Suntem în mijlocul unui deşert,
căutând sursa poluantului unui fluviu,
folosind ca hartă un desen rupestru al unui cuirasat din Războiul Civil,
- care şi el este în deşert. - Exact.
Aşa că mă întreb când o să stăm jos
şi să ne reevaluăm paradigma după care luăm deciziile.
Nu ştiu.
Până acum a funcţionat.
- Auzi, Al? - Da?
- Ia dă-mi luneta. - Sigur.
- Ce se vede? - Nu ştiu.
Seamănă cu o instalaţie de energie solară.
Ce ciudat.
Există un turn de colectare...
dar niciun cablu de transport al energiei electrice.
"Massarde Enterprises"
Massarde? Yves Massarde?
Indiferent cine o fi, au o pază straşnică.
Hai să vedem.
Repede! Repede!
Repede, repede!
Al!
Hai, Eva, dă-i bice. Repede!
1... 2... 3.
Te ţin.
- Te simţi bine? - Da.
- Te-ai descurcat bine, d-nă doctor. - Mulţumesc.
- Cum stăm, Al? - Grozav.
Intră prin gaură.
- D-le amiral! - Nu acum, Rudi. N-am timp.
Ba da, d-le. Aveţi.
E imposibil.
5 Galben, prezintă-te la postul 3.
Începe procedura de încărcare. Protocolul de extragere încheiat.
Vă rog să vă asiguraţi că toate materialele active
sunt stocate în siguranţă. Vă mulţumesc pentru colaborare.
- Ce dracului e locul ăsta? - Bună întrebare.
Butoaiele astea sunt probabil pline cu deşeuri chimice.
Intră în camera aceea...
şi ies goale pe cealaltă parte.
Folosesc energia solară pentru a supraîncălzi şi a transforma toxinele în vapori.
Deşteaptă chestie. Şi pare şi curată.
Dar butoaiele acelea?
Salut. Ce mai faci?
Dumnezeule mare!
Cred că ţi-am găsit sursa.
Prizonieri tuaregi.
Sunt probabil soldaţii capturaţi din satul lui Modibo.
Credea că au murit.
Tipul ăsta, Massarde, începe să mă scoată din fire.
E vremea să chemăm cavaleria.
Hai să mergem.
Dr. Rojas, mi-aş fi dorit să rămâi în Lagos.
Aşadar...
ţi-am primit raportul.
Destul de comprimat, nu?
Bun, ce înţeleg eu este că...
există o problemă cu apa. Am dreptate?
Rudi?
Apa din fluviul Niger este otrăvită de cineva.
În acest moment, este în Mali, dar vine spre noi... rapid.
Dacă nu facem ceva, într-o săptămână va ajunge la Atlantic.
Şi când otrava interacţionează cu apa sărată,
rata de răspândire va exploda.
Nivelurile de oxigen din apele afectate
vor scădea cu 40-60%, ucigând orice formă de viaţă vegetală şi animală.
Dacă ajunge la ocean,
în şase luni e la jumătatea drumului spre New York.
Şi atunci nu vom mai putea face nimic.
Asta e tot?
Aveţi vreo confirmare independentă?
- Nu. - Fiindcă, pentru a interveni
într-o ţară suverană, ţinând cont că nu sunt la post decât de două luni,
sunt sigur că va fi greu să obţin o aprobare.
- Trebuie să încercaţi. - O să analizez asta. Serios.
O să înaintez asta Departamentului de Stat, să văd ce părere au ei.
Bun, asta cred că e cea mai bună modalitate de abordare.
Vă mulţumesc, d-lor.
Al.
Unde dracului suntem?
Nu ştiu.
Unde-i Eva?
Cei doi americani sunt pe drum, d-le general.
Medicul? Ei bine...
Mă tem că a fost un incident, d-le general.
Un schimb nefericit de focuri.
A... a murit.
Da, d-le general. Regret, eu...
Ştii, dr. Rojas, ai noroc că sunt un gentleman.
Activarea programului, faza a 2-a. Vă rog să vă asiguraţi că toate materialele active...
Cine mai ştie că eşti aici?
Instalaţia asta este un miracol al ştiinţei moderne.
Tehnologie de ultimă generaţie.
Energia solară captată pentru a distruge agenţii contaminanţi ai lumii.
Nu-i o idee aşa rea, la urma urmei.
- Este un depozit de deşeuri toxice. - Nu-i chiar aşa simplu.
Vezi d-ta, orice tehnologie nouă are duşmani.
Furtunile de nisip, de exemplu, ciobesc oglinzile.
Productivitatea scade, iar deşeurile trebuie să fie stocate în subteran.
Aşa că am elaborat un nou înveliş laminat pentru a proteja oglinzile.
Şi, cu această nouă abordare, problemele noastre aparţin trecutului.
Otrăveşti un sistem fluvial în subsol.
Se răspândeşte de-a lungul Africii de vest.
Greşeşti. Este imposibil.
Securizarea camerei de ardere.
Cine mai ştie că eşti aici?
Guvernul nigerian...
OMS.
Nu mai ştie nimeni că eşti aici, aşa-i?
Iniţierea verificării siguranţei sistemului.
Ce faci?
M-am prins.
Jos.
Acum.
Ai reuşit?
Liber?
Mă ocup.
Gata? 1... 2... 3.
1... 2... 3.
Stai. Nu-i bine. Alt plan!
- Mie-mi place. - Nu!
Ei bine...
- ... asta a fost ceva nou. - Da.
Suntem liberi să plecăm acasă.
"Dulce, dulce, dulce,"
"Să fugă repede nu poate, Dar înoată tare bine"
"Străbătând apa Cu o bătaie a cozii"
"Este mica mea sirenă."
Massarde, pachetele tale nu au sosit.
Se pare că au fost rătăcite în deşert.
- Da, am auzit. - Spune-mi, Yves, cum e cu doctoriţa?
- Jură-mi că e moartă. - Da, da.
Ar fi păcat să te prăbuşeşti din cauza unei femei, nu?
D-le general, am venit aici să vă spun
că ar trebui să suspendăm transporturile de deşeuri către instalaţie
- pentru moment. - Prostii.
Graniţele sunt toate închise. Cei bolnavi sunt în carantină sau morţi.
N-am cheltuit toate aceste resurse doar ca să-mi văd profiturile scăzând.
Da, dar am motive serioase să cred
că toxinele au ajuns în fluviul Niger.
Atunci problema nu mai e a noastră, ci a vecinilor din aval.
Vor afla în curând. Americanii au aflat.
Bine, Yves, cum doreşti. Închide instalaţia.
Dar plăţile tale către mine vor continua.
Bine?
Nicio grijă. Doar e Africa.
Nimănui nu-i pasă de Africa.
Această fotografie a fost făcută acum 24 de ore.
De regulă, Kazim îşi ţine tancurile acolo unde le poate vedea,
în caz că oamenii devin agitaţi.
Aceasta, făcută acum 4 ore,
arată tancurile mobilizate la nord în deşert.
Bănuiala mea, sprijinită de serviciile de informaţii,
- este că sunt în căutarea oamenilor tăi. - Va trebui să-i găsim noi primii.
Am făcut-o deja.
Ieri şi-au făcut apariţia într-un sat tuareg
- la vreo 320 de kilometri nord-vest de Gao. - E-n raza de acţiune.
Ai putea trimite elicoptere acolo dacă zburaţi noaptea.
- Dar oamenii tăi au plecat deja. - Au plecat? Unde? Încotro?
Pe baza comportamentului lor de până acum...
habar nu am.
- Dirk. - Da, da, văd.
Nu vezi aşa ceva în fiecare zi.
Pun pariu pe 100 de dolari că înăuntru găsim o trusă de scule.
Nu vreau să-ţi sting entuziasmul nebun, amice,
dar nu cred că putem repara chestia asta.
- Puţin mai la stânga, Al. - La stânga.
Aşa, e bine, exact aşa. Suntem pe traseu, iubire.
- Alo. - D-le amiral.
- Dirk? - Ce mai faceţi?
Slavă Cerului, Dirk. Unde dracului eşti?
E o întrebare al naibii de bună. Auziţi, am o veste proastă.
Prietenul dvs., Yves Massarde, are o instalaţie industrială
care deversează toxine mortale în fluviul Niger.
- Massarde? Iisuse! - Cred că o reţine pe Eva la instalaţia lui.
Care sperăm să fie următoarea noastră oprire.
Şi eu am ceva pentru tine. Rudi a făcut analize chimice aici
care arată că, dacă scurgerile nu încetează imediat, vor ajunge la ocean.
Şi când se va întâmpla, va fi punctul zero al versiunii atlantice a Cernobâlului.
- Înţeleg. - Şi mai am ceva.
Am informaţii că Kazim şi-a mobilizat trupele
şi traversează deşertul.
Ne-ar prinde bine un sprijin solid, d-le amiral.
N-o să-l primiţi. Nu suficient de repede.
Cei de la Washington trag de timp la maximum.
- Şi asta trebuie să se rezolve... - Ştiu, ieri.
- Dirk? - Da?
Nu vă pot cere să intraţi în treaba asta fără sprijin, băieţi.
Tocmai asta e partea grozavă, d-le.
Ştiţi că niciodată nu e nevoie.
Nu mai e vreme, Modibo.
Acum ai ocazia să-l loveşti pe Kazim unde îl doare mai tare.
Nu avem decât arme uşoare.
Nu sunt utile împotriva betonului şi mitralierelor grele.
Dar voi sunteţi mai mulţi.
Atacăm când nu se aşteaptă. Trebuie să încercăm.
Ai idee câţi oameni de-ai mei au pierit în războiul lui Kazim?
- Câtă sărăcie şi boli produce? - Atunci vino cu noi.
Şi să-i punem capăt.
Nu-mi permit să-mi văd oamenii măcelăriţi într-un atac frontal de anvergură.
Nu putem merge cu voi.
Înţeleg.
Bun, avem o altă idee.
Îmi împrumuţi maşina ta?
Kazim. Kazim!
V-am păcălit, nu-i aşa?
Tu?
Salut. Ce mai faci?
BREŞĂ ÎN SECURITATE
Zakara, du-te şi adu-o pe doctoriţă.
Ia-o înainte. Să mergem.
- Unde sunt toţi? - Nu ştiu, la o staţiune de odihnă?
Du-te.
Ceva nu-i în regulă aici, Al. Locul ăsta e complet pustiu.
Modibo.
Nu-i nimeni acasă.
- Auzi, Al? - Da.
Ce ai face dacă ar urma să fii demascat ca fiind cel mai mare poluator
al timpurilor moderne?
Nu ştiu. Aş candida la preşedinţie?
- Ai ascunde dovezile, corect? - Da, corect.
Cum?
Cum ascunzi 50 de tone de deşeuri industriale
fără ca cineva să observe?
Nu le ascunzi.
- O să arunce locul ăsta în aer, Al. - Nu-i tocmai subtil.
Exact asta va face.
De aceea e abandonat. Va părea un accident industrial
- şi el scapă. - E o idee bună.
- Nu chiar. - De ce?
Toxinele sunt sigilate în subteran
nu va fi posibil să fie izolate, Al.
Ca să radă tot locul ăsta, i-ar trebui 20 sau 30 de dispozitive de tip militar,
conectate la un loc pentru o detonare simultană.
N-ar putea părea un accident sub nicio formă.
Doar dacă un dispozitiv plasat central
ar aduna toată energia stocată a instalaţiei într-o explozie masivă.
- Care ar părea un accident. - Exact.
Trebuie să căutăm bomba, Al.
Nu! Caut eu bomba. Tu caută fata.
S-a făcut.
Asta este.
Am găsit. O bombă într-un butoi.
Hai odată.
Urcă. Scoate-ne de aici. Imediat!
Haide, dă-i drumul!
Eva! Ieşi din elicopter!
Nu trage!
- Înapoi. Înapoi! Mişcă-te! - Uşurel...
Îmi cer scuze, d-le Pitt.
- Nu e ceea ce pare. - Mi-a scăpat ceva?
Ţi-am văzut depozitul toxic.
Am văzut femeile şi copiii tuaregi bolnavi şi am văzut morţii din Asselar.
- Mi-a scăpat ceva? - Dirk!
Să plecăm repede de aici! Stai aici şi nu mişca!
Stai!
Eva!
Urcă la 1000 de metri şi fă cercuri în jurul instalaţiei.
Sistemul de telecomandă activat.
Întreg personalul să meargă în zonele de siguranţă desemnate.
Începerea poziţionării oglinzilor.
Pragul de temperatură, 10%.
Hai, mai repede.
Începerea incinerării.
În 5... 4... 3...
... 2... 1.
Atenţiune! S-a detectat o defecţiune.
Începerea opririi de urgenţă.
Vă mulţumesc. Să aveţi o zi bu...
Hai să plecăm de aici. Repede.
Eva.
De câte ori va tot trebui să-ţi salvez fundul?
În caz că n-ai observat, de fapt eu ţi l-am salvat pe al tău.
Nu eram deloc în pericol.
- Nu, zău? - Nu, găseam eu o soluţie.
Hopa sus.
Trebuie să plecăm.
Auzi, ce-i cu costumele astea?
Uniformele? Au fost ideea lui.
Apropo de planul ăsta al tău, avem suficientă benzină?
Nu mai fi aşa negativist, Al.
- Se întoarce din spate. - Da...
E Kazim. Auzi, poate îşi vrea maşina înapoi.
Al, ai adus ceva explozibili de la Massarde?
- Nu i-am găsit. - Al...
- N-am avut timp. - Al!
Normal că am adus explozibilii!
Eva, sper că nu arunci ca o fată.
Se apropie.
Al! Am nevoie de spaţiu de trecere în clipa asta!
Bereta mea!
La naiba!
Bun, uite care e planul.
Eva, treci pe scaunul din spatele meu. Du-te!
- Al? - Da.
- Al, dă-i geanta cu explozibili. - S-a făcut.
Ţineţi-vă bine!
Da.
Eva, vreau să arunci câte o legătură de dinamită pe panta aceea
de câte ori îţi spun. Comprende?
- Da. - Aşa.
Sunt gata!
Acum!
Scoate-ne de aici. Mişcă mai repede!
- Dirk, ne trebuie acoperire. - Caut o soluţie!
Dumnezeule!
Hai, Eva. Repede, repede.
Haide!
Repede, repede!
Eva, ajută-mă să sap. Hai, să ne grăbim!
- Cum stăm, Al? - Grozav.
Săpaţi mai repede!
Ne trebuie un pic de ajutor, Al.
Coboară.
- Al? - Da.
Ai văzut cumva rezervoare suplimentare de combustibil pe elicopterul ăla?
- Nu avea niciunul. - Asta înseamnă
că mai are doar 20-30 de minute de zbor disponibile.
Pereţii ăştia au cam 60 de centimetri grosime cu un înveliş dublu de oţel,
aşa că niciun fel de gloanţe nu pot ajunge la noi.
O să stăm liniştiţi şi aşteptăm să plece.
Eva, la pământ!
- Auzi, Dirk? - Da.
Vrei să-mi mai spui o dată chestia aia?
- Gloanţe anti-blindaj. - Da.
- Eşti teafără? - Da.
N-am nimic.
Fii atent, Al.
- Nu se poate, Dirk. - Ba da.
Nu, n-o să meargă.
- De ce? - Are 150 de ani.
Dar abia dacă a fost folosit.
- Probabil o să ne facă bucăţele! - Măcar murim luptând, nu?
- Da, ce gând liniştitor. - Trebuie să deschidem trapa tunului.
Ce dracului facem acum, băieţi?
- Trebuie să mă duc pe afară. - Bine, du-te.
Jeg de pe vremea Războiului Ci...
Aşa, Al!
- Eşti teafăr? - Da.
Data viitoare să te duci tu!
- Ce ţi-a trebuit atâta timp? - Cum?!
- Băieţi. - M-am oprit la o cafea.
- Ţi-a dat chitanţă? - Da, mi-a dat chitanţă.
- Ţi-am luat şi ţie una. - Eşti cel mai tare, Al.
Ştii ceva? O să-ţi fac rost chiar şi de banii de la Sandecker.
- Băieţi! - Ce e?!
Asta mai lipsea.
Acum chiar că am dat de dracu'.
- Obuz! - La pământ!
Bun...
Dacă îl doborâm pe Kazim, armata se va preda.
- Dacă tai capul şarpelui... - ... corpul moare.
Exact. Ne trebuie o ghiulea, praf de puşcă şi fitile.
- Eu o să caut o ghiulea. - Eva, tu caută fitilele.
Sunt într-o cutie cam de mărimea asta.
Seamănă cu nişte morcovi. Fugi.
- 150 de metri! - Cum te simţi, Al?
- Le-am găsit! - Foarte bine.
Obuz!
Câte mostre a pus Jefferson Davis se facă?
- Să scoatem tunul prin gaura de la babord. - Da.
La 3, tragem cu toţii. Gata, Al?
- Gata. - 1... 2... 3!
- Da! - Aşa!
- Ridică-l cu 30 de grade, Al. - Bine.
Gata.
M-am săturat să se tot tragă în mine!
Menţineţi poziţiile. Securizaţi zona. Lichidez eu.
Nu, nu!
Nu! Prinde-o!
Arunc-o afară!
- Da! - Da!
Priviţi, priviţi.
Se pare că ai ucis şarpele.
Nu se poate
- ... ca asta să meargă... - ... ca asta să meargă.
Corect?
- Da! - Da!
Da!
Din punctul nostru de vedere, important este că am închis instalaţia.
Fluviul nu mai prezintă pericol.
Şi mai înţeleg că OMS administrează în sate
o anti-toxină pregătită din eşantioanele dr. Rojas.
- Mai bine mai târziu decât niciodată. - Fără îndoială.
Aşadar, să înţeleg că munca la "Texas" merge bine?
Giordino se ocupă de el, ca să fie sigur că totul
ajunge unde trebuie.
- Aşa! - Ascultă, probabil nu e adevărat,
dar am auzit un zvon că s-ar găsi aur american la bordul "Texasului"?
Serios? Ar fi frumos să fie adevărat.
Nu. Vă pot asigura că acolo nu există aur aparţinând S.U.A.
D-le amiral, administraţia a fost foarte impresionată
de modul în care aţi grăbit rezolvarea lucrurilor de aici.
- Toţi ar dori să includă NUMA în... - Nu, mulţumesc.
Nu voi mai lucra niciodată pentru guvern.
Exact asta au spus că vei spune.
Ascultă, oferă fonduri complete în schimbul
unor misiuni colaterale ocazionale pentru băieţii buni.
- Cine decide cine sunt băieţii buni? - Nu iei decât misiunile pe care le doreşti.
- Am nevoie de un iaht nou. - Nicio problemă.
- Iar Rudi are nevoie de calculatoare noi. - Nu, nu...
S-a făcut.
Mai e încă ceva.
Neglijenţa este o zonă gri a dreptului, Yves.
Dacă abordăm şi manevrăm oamenii potriviţi aşa cum trebuie,
cred că putem evita punerea sub acuzare în totalitate.
Nu-i rău, ce zici? Tu, eu şi golful Monterey.
Ştii, mă gândeam la ceva.
Ţii minte ziua aceea din deşert?
Cu maşina, dinamita
şi Kazim urmărindu-ne din elicopter?
Da, şi?
Am tot vrut să-ţi spun ceva dar nu am avut ocazia.
Ce anume?
Chiar arunci ca o fată.
Serios!
Traducerea şi adaptarea: demonseye Traduceri-noi Team
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania