Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Traducerea: Reef
John Dillinger a fost împuşcat prin ochi? Sau mă gândesc la altcineva?
Moe Greene a fost împuşcat în ochi în "Naşul".
- Vorbesc de viaţa reală. - A...
Cineva a fost împuşcat în ochi în viaţa reală. Cine, oare?
Nu, Larry. Mulţi oameni au fost împuşcaţi prin ochi în viaţa reală.
- Cred că Dillinger era unul dintre ei. - Trebuie să fii bun la ţintă.
- Nu, nu-i mare lucru. - Cum adică "nu-i mare lucru", Tommy?
Când o sută de poliţişti nenorociţi trag o mie de gloanţe pe minut,
unu trebuie să nimerească prin ochiul cuiva.
Ah...
Prin ochi... Prin ochi, prin ochi...
Ai împuşcat vreodată pe cineva în ochi?
Am înţepat odată pe unu' în ureche cu un cioplitor de gheaţă.
- Direct în ureche. - Ăla ar fi un alt subiect: cu urechi.
- Ce ai păţit, Tommy? - N-am păţit nimic.
Ai emoţii că omorâm gagica?
Da, nu mă vezi cum tremur, am "Tremuratul de ucis gagici".
Şi ultima chestie pe care mi-o spune şefu' e:
"Tommy, am ştiut din clipa când am văzut ochii Angelei. Am ştiut că era dragoste".
"Şi am ştiut că am pus-o. Şi, ce să vezi, chiar am pus-o".
"Deci, Tommy, imediat după ce o omori, scoate-i, te rog, ochii afară".
- Exact cuvintele lui. - Am şi eu un cuvânt "exact" pentru asta.
- "Exces". - Am două cuvinte pentru asta: "De acord".
Iar eu am exact trei cuvinte pentru asta: "Poţi să fii sigur" (sic!).
În Cuba, călăii aveau un aparat: două piroane subţiri de metal.
Îl puneau aici, îl potriveau...
Şi încet, milimetru cu milimetru, ţi le-nţepa în ochi.
Faci mişto? Comunişti nenorociţi...
Păi, nu, Larry. Ăştia-s ăia pe care comuniştii nenorociţi i-au dat jos.
Ce-i cu tine azi, Tommy?
Mai întâi mă iei cu "s-o omorâm sau nu împuşcând-o prin ochi pe gagica asta",
şi apoi te moi ca...
Psihopatul nr. 1
Şapte psihopaţi
Marty, agentul tău la telefon. Din nou.
Mă-ntrebam când voi apuca să văd noul tău scenariu.
Nu ştiu ce te întârzie, dar ceasul ticăie, amice. Sună-mă deci, bine?
Pisici...
- Salve, Kaya. - Martin scrie azi, Billy.
Să rămân afară, atunci, ca un bou?
- Faci yoga? - Făceam...
- Pot să mă uit? - Tu ce-ai mai păţit?
- Da, m-am încăierat la probe. - Cu cine de data asta?
- Cu regizorul. - I-a spart nasul.
Cum vei lucra vreodată dacă spargi nasul regizorului înainte de a primi rolul?
N-am vrut să-i sparg nasul, nasul îi era în calea celui pe care voiam să-l lovesc.
- Mă duc la muncă. - Eşti supărată de ceva pe mine, iubito?
De ce aş fi supărată pe tine, Marty?
- Fiindcă eşti o acritură. - Billy!
Nu-mi amintesc ce-am făcut de-am enervat-o, frate.
Nu te stresa, probabil nu e supărată dintr-un motiv anume.
- Doar fiindcă, ştii tu. Fiindcă-i o căţea. - Nu-i nicio căţea, Billy.
- Are doar probleme. - Da, probleme căţeleşti.
Dar tu când îţi iei iubită? De ce trebuie să trec prin astea doar eu?
Eu deja am o iubită. Dar nu-ţi spun nimic de ea, pentru propria ta siguranţă.
- Asta înseamnă că n-ai nicio iubită. - "La dovadă... am nevoie..."
- Las-o baltă... - Ce? - "La nevoie, am dovada".
Cum merg lucrurile în afacerea cu răpirea de câini?
"Afacerea împrumutului de câini". Şi nu vorbesc nici despre asta. "Împrumut".
Informaţi-vă despre cancerul de sân
Nu mi-ai văzut câinele?
- Oh, ce voinic! - Numele lui este Abel.
PIERDUT Recompensă, 500$
- Bună, e câinele dvs.? - Oh, Doamne, copilul meu!
- Trebuie să vă răsplătesc. - Nu, vă rog...
- Nu pot... - Luaţi-i.
- Serios? - Vă mulţumesc nespus.
Deci unde vrei să mergem, Hans, acum că avem iar bani?
- La oncologie, Billy, dacă nu te superi. - Următoarea staţie: oncologia.
500 de dolari, scumpo. O blondă cu un copoi Basset voinic.
Când îţi găseşti o slujbă care nu presupune să furi de la alţii, Hans?
Am 63 de ani şi n-am mai lucrat de 20, Myra.
- Cine mă mai angajează? - Statul.
Statul... "O slujbă care nu presupune să furi de la alţii"?
Statul.
Leafa...
500 de parai pentru un câine!
Haide... Îi pun aici, iar tu îi iei doar dacă vrei.
Exterior. Un colţ de stradă în Los Angeles. Ziua.
- Cum e cu "Şapte psihopaţii" tăi, Marty? - Greu. Greu.
Am titlul, ştii tu. Doar că n-am inventat încă toţi psihopaţii.
- Câţi ai până acum? - Unu.
Şi nici măcar nu prea e psihopat. E mai mult... un fel de budist.
Budist?
Da, m-am săturat de filmele cu stereotipul jegului criminal psihopat a la Hollywood.
Nu vreau să fie încă un film cu tipi cu arme în mâini.
Vreau să fie, în mare, despre dragoste şi pace.
Dar tre' să fie despre şapte psihopaţi. Deci, acest psihopat budist...
Nu crede în violenţă. Nu ştiu ce mă-sa caută în film.
Ar putea să... Sfârtece pe careva în karate.
Ştii...?
Şi ce se întâmplă cu cei şapte psihopaţi la final?
Nu ştiu ce se întâmplă cu ei nici la început.
- Hopa! - Da. Îmi vine mie ceva.
Am în pantaloni o... Un psihopat despre care ai putea scrie.
Ai văzut asta în ziarul de ieri?
Despre doi mafioţi care au fost făcuţi? Ce zici de asta?
Avem un criminal în serie pe-aici, un ucigaş serios.
Doar că nu-i ucigaşul în serie obişnuit, genul Hitchcock pe autostradă,
Nu, ăsta are ceva mai multă integritate. Criminalul ăsta în serie
ucide numai membri de rang înalt din sindicatul italian al crimei organizate.
Sau din Yakuza. Sau...
- E un psihopat minunat, Billy. - Chiar crezi?
- Un criminal în serie care ucide numai... - Membri de rang înalt ai sindi...
- ...organizate. - Sau din Yakuza.
- Cum? - "Yakuza".
- Rămân cu mafia, dialogul în japoneză... - Bună idee.
Va fi un psihopat dat-dracului, Billy.
- Mi-l dai mie? - Da, dacă mă treci la co-autori.
Poţi să-l iei, Marty, glumeam numai.
Nicio vorbă de la poliţie despre crimele "Valetului de tobă"
1. Valetul de tobă. 2. Psihopatul budist.
2. Psihopatul Amish
2. Psihopatul quaker (tremurici)
Dispăru fiica unui quaker.
Când o găsiră, tăietura adâncă de pe gâtul ei
se dovedi a fi cea mai măruntă dintre stricăciunile ce i se făcuseră.
Criminalul, care nu va fi numit, nu putu îndura povara vinei pentru fapta sa.
La un an din ziua morţii ei se duse la poliţie şi se predă.
Şi deşi el ceruse pedeapsa cu moartea, judecătorul îl condamnă pe viaţă.
Iar criminalul a fost trimis la Sing Sing să-şi execute pedeapsa.
Şaptesprezece ani lungi s-au scurs. Ucigaşul descoperi religia.
Şi o lua în serios. Se schimbase.
Şi dacă fusese vreodată un psihopat, de-acum nu mai era.
Dar povestea nu este despre el.
Şi mai mulţi ani au trecut şi autorităţile au văzut că ucigaşul nu se prefăcea.
Că el chiar era sincer şi se pocăise cu adevărat.
Aşa că au hotărât să îl elibereze.
Şi-şi găsi un adăpost...
Şi se hotărî să-şi trăiască în tihnă şi bucurie restul zilelor sale.
Dar tihna şi bucuria nu-i fuseseră hărăzite.
Şi asta ţinu vreme de 11 ani, până ce ucigaşul înnebuni până la urmă.
Iar într-o noapte de iarnă îşi aminti de o broşură catolică în care citise
că singurii cărora li se garanta un loc în iad nu erau criminalii, nici violatorii
ci aceia care-şi puneau singuri capăt zilelor...
Ucigaşul găsi această idee ca fiind minunată.
Căci ştia că măcar în iad quaker-ul nu-l va mai ajunge.
Aşa că-şi tăie singur beregata.
Şi ultimul lucru pe care-l văzu ucigaşul
era cum bătrânul îşi scotea şi el briciul de tăiat beregate...
Şi-l punea la gât...
Şi se spinteca.
Psihopatul nr. 2
- Pe unde-l plimbai, Sharice? - Prin La Brea Tar Pits.
Dle Costello, nu-mi faceţi rău, vă rog. Vă jur că n-am vrut să-l pierd pe Bonny.
M-am întors doar o secundă şi dispăruse.
Dacă era doar un accident, Sharice, daca nu era vina ta, şi a fugit singur,
tu de ce ai fugit şi ne-ai făcut să-ţi căutăm vreme de 12 ore fundul cel gras?
Vă iubiţi aşa mult câinele, dle Costello şi sunteţi un om atât de furios.
M-am gândit că nici nu mă veţi asculta spunându-vă că l-am pierdut pe Bonny.
Aţi fi zis direct că-i vina mea,
m-aţi fi târât aici, m-aţi fi legat şi m-aţi fi omorât.
Da, pe asta ai cam nime... Da.
Da...
- Ar trebui să-ţi iei unu' nou, şefu'. - Ştiu, dar îmi place mânerul albastru.
Îmi pare rău pentru asta, Sharice. Nu vreau să-l ung.
Vă rog, dle Costello, mereu l-am iubit pe Bonny ca pe propriul meu copil.
Unu: Nu vreau imaginea aia în capul meu.
Doi: n-ar trebui să profiţi de faptul că pistolul meu s-a înţepenit din greşeală.
Asta-i josnic!
Am auzit că o mulţime de câini dispar în zona La Brea Tar Pits.
Gagica norvegiană cu care mi-o trag şi-a recuperat câinele după vreo două zile.
I-a plătit tipului o recompensă grasă, dar apoi a-nceput să-şi spună întrebări.
A întrebat prin zonă, cică la fel au păţit încă trei alţii de pe-acolo.
Şi, scuze, Dennis, când aveai de gând să pomeneşti de asta?
Aş fi pomenit imediat, dacă nu trebuia s-o caut pe grăsană toată noaptea.
Dennis...?
Poţi merge să faci ceva cercetări şi să-mi aduci căţelul înapoi?
- Faci asta pentru mine? - Desigur, şefu'.
Cum rămâne cu grăsana?
Oricum ea mi-a pierdut căţelul.
Glumeam, Sharice. Poţi să pleci.
Psihopatul nr. 3
Crezi că o voi vedea iar pe Wendy... Când mă voi duce?
Amândoi o vedem, scumpo, dar nu prea curând.
Nu te-ai gândit că poate ne-am înşelat în toţi anii ăştia...
- Şi nu există nici rai, nici nimic? - Normal că m-am gândit, dar...
Dumnezeu ne iubeşte, ştiu asta, doar că uneori ne-o arată în feluri cam sucite.
Uneori cred că Dumnezeu o ia razna din când în când.
Chestiile pe care le face... Chestiile pe care nu le face...
Păi, a avut şi el o grămadă pe cap la viaţa lui.
- Nenorociţii i-au ucis şi Lui Puştiul. - Nu spune "nenorociţi", dragă.
E doar un cuvânt, Myra. Doar un cuvânt.
"Nenorociţi".
Te vei distra fain, Billy. Relaxează-te!
E prietenul tău cel mai bun, nu?
Nici Kaya nu-i prea rea. Nu-i vina ei că-i cam căţea.
Probabil i-e greu şi ei, să vină aici tocmai din Australia...
Sau din Noua Zeelandă, sau de unde dracu' o fi venind.
Salut, sunt Billy. Billy Bickle.
Ţie cum îţi zice? N-am auzit cum îţi zice. Cum ai zis?
Dmitri? Îmi place. De unde eşti?
La mulţi ani.
Ce mai faci, Bonny? Te ducem-napoi la tăticu' tău într-o zi, două, nu fi trist.
Nu eşti trist, eşti vesel! Dă laba.
Fără labe? Bun ş-aşa.
"Şi ultimul lucru pe care-l văzu ucigaşul"
"era cum bătrânul îşi scotea şi el briciul de tăiat beregate..."
"Şi-l punea la gât... Şi se spinteca".
- Ce-i, Bickle, nu te-ai prins? - Ba m-am prins.
Nu arăţi de parcă te-ai fi prins. Poate nu scriu destul de clar...
Poate ar trebui să te iau s-o scrii cu mine.
Sau poate ai băut cam prea mult, Marty.
Ce-ai spus? Tu eşti un răpitor de câini, Billy.
Iau sfaturi despre băut de la un răpitor de câini?
- Nu sunt "răpitor de câini", Marty. - Încetează, Marty.
- Nu-ncepe şi tu. - Nu începe şi tu!
- Nu vorbi aşa cu ea! - Tu ai început.
Tăceţi.
Kaya, eu i-am spus povestea despre quaker lui Marty într-un bar, acum două luni.
O ştiu de la un prieten. Ar putea avea probleme cu drepturile de autor.
- La ce vă uitaţi? - Plec, da?
Mersi, drăguţă petrecere. Şi drăguţă eşti şi tu.
Psihopatul nr. 4
Ce faci, dragule? Nu te dezbraci?
Dacă aş putea ucide toţi oamenii din această ţară uitată de Dumnezeu,
care a ajutat la distrugerea ţării mele, aş face-o.
Dar trebuie să mă concentrez totuşi pe înfiorătoarea sarcină de acum.
- Ce limbă vorbeşti, puişor? Chineză? - Vietnameză. Vietnameză.
Eşti vietnamez, da. N-am avut noi oare un război mare cu voi cândva?
Ba da.
Însă nu s-a terminat.
- Ce naiba caut eu în casa ta, Billy? - Te-a dat Kaya afară.
- De ce m-a dat afară? - Nu-ţi aminteşti?
Ai făcut-o "târfă nenorocită" în faţa tuturor prietenilor ei.
Nu i-aş spune aşa niciodată. Nu în faţă.
- Păi, sun-o şi vezi. - Ce?
Păi, sun-o şi vezi.
- Alo? - Ascultă, scumpo, nu-mi prea amintesc ce s-a petrecut aseară.
Cuvintele "Iubita mea-i o târfă nenorocită" îţi sună cunoscut?
Pudelii mereu arată de parcă ar fi plâns.
Poate că şi lor le-a dat iubita lor papucii!
Fiindcă şi ei au o problemă cu alcoolul!
Eu n-am "o problemă cu alcoolul". Mie doar îmi place să beau!
Fireşte că-ţi place, Marty. Doar eşti scriitor. Plecat de doi ani din Irlanda.
Face parte din zestrea ta. Ai pus-o.
Du-te dracului. Billy, serios, taci. N-am chef acum de de-astea!
Ai pus-o încă din naştere. Spaniolii au luptele cu tauri, francezii, brânzeturi,
iar irlandezii au alcoolismul.
Şi americanii ce au?
Toleranţă.
A, tu citeşti L.A. Weekly, nu? "A, tu citeşti L.A. Weekly, nu"?
Nu, nu, nu. Nu, nu, nu.
Nu, nu, nu.
La naiba, am lăsat ceva apă în castronul lui Bonny?
Mă duc acasă să verific, şi cât fac asta,
vezi că-i ceva ce am pus în L.A. Weekly pe care ar trebui să-l citeşti,
fiindcă s-ar putea să te superi în scurt timp pe mine.
- Ce tot spui acolo? - Pagina 163.
Un apel către toţi psihopaţii! Eşti nebun? Sau alienat?
Ai fost spitalizat recent, dar acum eşti bine?
Sau poate că lumea pur şi simplu nu te înţelege...
Ei bine, scriu un scenariu cu un amic intitulat "Şapte psihopaţi".
Si dacă povestea ta e destul de ţăcănită, poate o vom folosi în filmul nostru.
Sunaţi deci la Bill Bickle, la 210-555-015.
Uite-l pe zoofilul nostru.
- Mulţumesc, mulţumesc! - Tare drăguţ.
- Nu, mulţumesc. - Nu, eu mulţumesc!
- Moşule, treci în maşină. - Ce?
- Urcă-n maşină. - De ce?
Fără-ntrebări, treci în maşină.
Acum. Nu mă face să repet, zoofil nenorocit.
- Unde ţii câinii? - Ce câini?
- Repet: Unde ţii câinii? - Bayside 12-28.
- Tu cine eşti? - Sunt amicul lui Billy.
Ai grijă să nu ne stai în drum, Amicul lui Billy. Al, vezi prin cuşti!
- Nu-i aici! - Unde-i, moşule? Un Shih Tzu mic, Bonny?
Shih Tzu? N-am avut niciodată un Shih Tzu aici.
Tu nu prea pricepi de prima dată, nu-i aşa, moşule?
- Zi-mi unde-i Bonny, sau îl fac pe ăsta. - Ce?
Nici nu-l ştiu pe tipul ăsta. Ce-mi pasă mie?
Ştiu unde-i Shih Tzu-ul... Ştiu unde-i Shih Tzu-ul.
- Unde-i? - Puştiule, nu ştiu cine eşti, sau de ce eşti aici,
şi nu ştiu dacă ştii unde-i Shih Tzu-ul sau nu ştii unde-i Shih Tzu-ul,
dar oricum, ai puţină mândrie în tine şi puţină credinţă în Iisus Hristos,
Domnul tău, şi nu spune nimic muiştilor ăstora nenorociţi.
Nu, vă spun! Vă spun!
Billy! Deschide, Billy!
Ce mă-sa? Ce s-a întâmplat?
Au sărit nişte jartele pe noi, ziceau că vor un Shih Tzu mic,
apoi altă jartea i-a omorât pe jartelele alea.
Lipsesc şi eu 10 minute... Marty, eşti bine? Pari fără vlagă.
- Nu-mi trebuia azi aşa ceva... - E-n regulă, nu-i sânge, e borâtură.
Vrei să te duci la baie? Să mai speli din sânge şi din borâtură de pe tine?
Marty e amicul meu scriitor despre care-ţi vorbeam.
Mi-am dat seama după mirosul de pileală.
De unde ai luat Shih Tzu-ul ăsta mic, Billy?
De la o gagică neagră şi grasă, pe lângă elefanţi.
- Crezi că pe aia o căutau? - Se foarte poate, Billy.
Bonny. Înapoiaţi-l la Charles Costello sau muriţi.
- Deci cum vom da câinele înapoi? - Costello ucide pentru un câine ca ăsta.
Domnişoară...? Şi? Ce-o să ne facem?
Cred că ar trebui să dăm de acest "Valet de tobă".
Să-l convingem să ne unim forţele.
Şi apoi să-i atragem pe toţi undeva. Prin deşert, poate.
Şi ce crezi că ar trebui să facem în viaţa reală?
Păi, ne-am putea trezi, Marty. Cum îţi sună asta?
- Cred că ar trebui să mergem la poliţie. - Fără poliţie! - Exact...
- Fără! - Aşa. - Bine, Iisuse...
- Or mai fi şi poliţişti buni, nu? - El e din Irlanda.
Mă duc la spital, i-am spus Myrei că voi fi lângă ea când vin rezultatele.
Fără nicio poliţie!
Fără poliţie.
- Cine-i Myra? - Nevastă-sa.
Tocmai a fost operată de cancer. Şi tu crezi că tu ai probleme!
Nu-i aici, iar acum nu ştim nici unde e sau cum arată.
Da. L-am putea duce acum pe Dennis la un spital, Charlie?
Da, hai să-l ducem la un spital.
Şi să sunăm la Protecţia Animalelor, să-i ia în grijă pe bieţii ăştia mititei.
Poate ar trebui să mergem la spital cu el, Charlie...
- Ştii, nu-mi plac spitalele. - Da, dar acolo e nevasta tipului.
Marty, deprimat şi mahmur cum eşti azi, ştii ce ar trebui să faci?
Să te descarci în scris, frate!
- Nu-ţi place ideea? - Mulţumesc, Billy, exact asta fac.
Îmi transpun trăirile de azi în scris, apoi îmi zbor direct creierii!
Haide, frate. Creativitatea ajută la defularea rahaturilor suicidale.
- Eu n-am tendinţe suicidale... - Da, sigur. Ăsta cine mai e?
- Aştepţi pe careva, moşulică? - Tu eşti Billy Bickle?
- Nu. - Numele meu este Zachariah Rigby, am lăsat un mesaj pe robotul lui Billy.
- Ca răspuns la anunţ... - Măi, să-mi trag...!
Zachariah, dacă sunai ca un ţăcănit, probabil te-am şters.
- Nu cred că sunam ca un ţăcănit. - Urlai că-mi smulgi inima şi faci pe ea?
Nu, eu n-aş face aşa ceva.
Pari normal. Vino în casă, e periculos cu câini pe-aici, din cauza unui maniac.
Super!
Test. Unu, unu, doi. Test. Bun...
Din păcate, Zack, eu trebuie să merg la tenis cu iubita mea acum,
- ...dar Marty e cu scrisul, oricum. - Nu mă laşi cu nebunu' aici, Billy!
Şi nici n-ai o iubită. N-are nicio...
Se activează vocal, deci începe să-ţi spui ţăcănelile, Zack, şi...
Pe mai târziu, băieţi.
- Zack? - Da.
Uite, spune-mi ce ai de spus şi...
- Eu merg să fac o cafă. Ce zici? - Ceai. - Ce?
- Ceai. - Ceai... De ce nu?
Păi... aş zice că totul a început pe când aveam 17 ani.
O ceaţă depărtată de timp...
Eram... cam naiv pe-atunci, abia-mi dăduseră tuleiele...
Şi a fost o spargere în casa unui judecător. În Delacroix, şi...
Ţine minte, nu da niciodată spargerea în casa unui judecător din Delacroix.
Fiindcă atunci când am coborât în pivniţa lui, ştii ce am găsit acolo?
Am găsit cadavrele a două fete negre acolo.
Şi pe o a treia, pe jumătate vie, prinsă cu un lanţ de ele.
Ei bine...
Pe fată o chema Maggie.
Mi-a spus totul despre judecător. Mi-a spus ce om groaznic era şi...
Cred că m-am îndrăgostit pe loc de Maggie.
Tot ce făcea mi se părea minunat.
Şi apoi a ajuns judecătorul acasă.
Era teribil de furios. Noi tot nu ştiam ce să facem.
- Şi ce aţi făcut? - Păi, l-am spânzurat şi când n-a mai suflat...
Atunci mie şi lui Maggie ne-a venit o idee.
Ce idee?
Să străbatem ţara şi să ucidem oameni care străbat ţara şi ucid oameni.
Uciderea ucigaşilor în serie, cum ar veni.
- Cred că aşa se cheamă acum. - Da...
Ucigaşul la lumina lunii din Texarkana
Cumplitul măcelar din Kingsbury Run
Zodiacul
Treci în casă. Treci în casă!
Maggie!
În 1975 s-a cunoscut cu acel hipiot.
Şi de atunci o tot caut.
Vreau să faci ceva pentru mine, Martin. Când îmi veţi folosi povestea în film...
Aş vrea să puneţi un mesaj la sfârşit, Vreau să-i spuneţi că mi-e dor de ea.
Şi că o iubesc. Şi că ar fi trebuit s-o ajut să-l ucidă pe acel hipiot.
Că-mi pare rău. Şi să mă sune.
Crezi că poţi face asta pentru mine, Martin?
Cu plăcere, Zack.
- Promiţi? - Îţi jur cu viaţa mea.
Asta-i o promisiune serioasă.
Nr. 5 - Maggie Nr. 6 - Zachariah
- Te pot ajuta? - Păi, da.
Caut o doamnă poloneză. Doamna Kieslowski...?
E în operaţie.
- Şi cât va dura? - Nu ştiu.
Ce treabă ai cu dna Kieslowski?
Soţul ei are ceva ce-mi aparţine.
- Şi trebuie s-o împuşti? - Nu! "S-o împuşc"? Nu, doar am să...
Am s-o sperii ca să-mi spună unde-i soţul ei şi...
Unde-i câinele meu.
- Şi dacă ea nu ştie? - Păi, atunci am să mă enervez.
Pot să mă duc la baie?
Cred că mai bine mai aşteptaţi pe-aici puţin. Poate...
- Faceţi în ploscă, sau ceva. - Voi aştepta.
- Eu nu folosesc ploşti. - Cum doriţi.
Care e numele câinelui tău?
- Bonny. - Frumos nume.
Sunt sigură că domnul Kieslowski va avea grijă de câinele tău
şi ţi-l va aduce înapoi sănătos.
Pare un om drăguţ când vine pe aici.
- O vizitează des? - În fiecare zi.
Şi pe la ce oră "în fiecare zi"?
Pe la ore diferite.
Şi nu chiar "în fiecare zi". Mai scapă una, din când în când.
Serios?
- A fost aici azi? - Da...
A venit mai devreme azi-dimineaţă, pe la vreo 10.
Deci polacu' s-a-nsurat cu cioara, nu?
Da, "polacu' s-a-nsurat cu cioara".
- Unde-i acum? - Nu ştiu.
- Unde e câinele meu? - Află singur, bolovane.
- Adio, dnă Kieslowski. - Adio, Hans...
- Tre' să plecăm de-aici. - Nu plec.
Aştept până hoţul ăla nenorocit de câini iese urlând.
Te uiţi la ceva?
Nu, la absolut nimic.
- Eşti rănit? - Puţin.
Ce-i aia?
O eşarfă.
Drăguţă. E foarte... Dintr-o epocă apusă.
- Ia-o tu. - Nu, serios.
Te rog... Vreau s-o iei. Ia-o.
Nu vreau eşarfa ta, omule.
- Care-i treaba, iubitule? - Nu cred că o pot ţine sus, Angie.
Nu. E moartă, lepădătura.
- Urăsc gumele astea afurisite. - Scoate-o, iubitule, mă încred în tine.
Tu te-ncrezi în mine? Tu eşti aia care şi-o trage cu mafiotu'.
- Dumnezeu ştie ce ţi-o fi dat javra aia. - Dă-te naibii de pe mine, Billy.
Nu ziceam de SIDA sau ceva, iubito. Iubito? Ziceam de chlamydia, sau ceva.
Iubito, ziceam de chlamydia, sau ceva.
Nu te văd de trei săptămâni, iar tu aşa vorbeşti cu mine?
Am fost ocupat, iubito. Ocupat încercând să te ajut pe tine, dacă vrei să ştii.
Despre ce vorbeşti?
Mai ştii cum spuneai că javra de iubit al tău îşi iubeşte căţelul...
Mai mult ca orice pe lume, nu?
- Nu se poate. - Se poate! - Billy! Billy, trebuie să i-l dai înapoi.
Înapoi? Nu-i dau înapoi nici un rahat, darămite Shih Tzu-ul meu.
- Dumnezeule... Dumnezeule! - "Înapoi"... A fost răpit!
E un câine răpit. Câinii răpiţi nu "se dau înapoi".
Altfel, tot sensul "răpirii" dispare.
Doar n-au "dat-o-napoi" pe Patty Hearst, nu? Câinele ăsta e Patty Hearst-ul meu.
Nu-l ţin în dulap până se face elastic, nu, eu am să ţin şi cu dinţii de el.
Până ce nemernicu' de iubitu-tu se cuminţeşte şi scoate bani la interval.
Tipu-i un psihopat, Billy!
Dar tu nu-ţi pui întrebarea de ce ţi-o tragi cu un psihopat, în primul rând?
"De ce mi-o trag cu doi psihopaţi", asta-i întrebarea.
Ce? Cine-i al doilea? Ce, eu?
- Îl sun şi lămurim tot. - Abia aştept.
- La naiba. Alo? - Charlie?
Salut, Hans. Auzi, Angela?
- Cum eşti? - Suntem un pic îngrijoraţi că întârzii acasă.
Da, am fost reţinut la... bibliotecă.
- Au venit rezultatele Myrei? - Rezultatele au venit, s-a scăpat de tot.
Doamne, Hans, ce mă bucur pentru tine!
Nu, a venit gangsterul căruia i-am luat câinele şi a omorât-o.
Ce-a făcut...?
Mă gândesc că a descoperit cumva legătura.
A venit şi a împuşcat-o în cap în salonul de spital.
E moartă acum, din păcate.
Ajung acasă în 20 de minute.
Charlie, ştiu, ştiu că trecem printr-o perioadă mai dificilă,
dar totul se va rezolva cu bine, îţi promit.
Salut! Puteţi trimite o ambulanţă la Mountain Drive 26-18?
Psihopatul nr. 7
Plagă prin împuşcare la nivelul abdomenului.
...Şi numărul 1
Să nu spui că n-am făcut nimic pentru tine, da?
BILLY BICKLE COLINA ALBĂ NR. 1016
Jurnalul secret al lui Billy Nu atingeţi, porcilor!
Luni, 14.
Am stat iar privind cum umbra catargului vecinilor mi se întinde pe peluză.
De la şapte dimineaţa până la şapte seara.
Adică 11 ore. Doar au dreptul să-şi ridice un steag, nu?
De ţinut minte: nu da foc steagului vecinilor.
Găseşte modalităţi de a fi mai prietenos cu oamenii. Cu Kaya, de exemplu.
E fata pe care Marty o iubeşte profund şi posibil să nu fie "o acritură".
Marty. Fă totul pentru a-i ţine mintea concentrată la cei "7 psihopaţi" ai lui.
E cel mai bun scriitor al generaţiei sale, dar trebuie să-şi menţină concentrarea.
Şi nu-l mai necăji de-acum cu faza cu scrierea scenariului împreună.
Dacă va avea nevoie de ajutorul tău, ţi-l va cere.
- Hei, repede, repede, să mergem! - Hans!
Charlie, primul lucru pe care trebuie să-l faci e să te aduni.
Da, trebuie să mă adun. Ştiu.
- N-am idee unde e câinele meu acum. - Al doilea: vorbim frumos cu Angela...
Vedem ce altceva mai ştie despre tipul ăsta, unde putea să se fi dus.
- Şi dacă nu mai ştie şi altceva? - Bine...
Atunci... mizăm pe timp. Aşteptăm până ne contactează.
Bonny nu le serveşte la nimic mort.
Nu spune "Bonny" şi "mort" în aceeaşi frază, Paulo, te rog.
- Şi-aşa fac faţă cu greu. - Nu "te aduni" deloc, este?
Ba mă adun, mă adun. Câinele meu va sfârşi ucis.
Mai e ceva, Charlie.
Tipul are vreo sută de pachete de cărţi de joc.
Şi lipsesc toţi valeţii de tobă.
Tipul ăsta e un nenorocit de psihopat...
E atât de calm. Frate, dacă mie mi-ar fi fost omorâtă nevasta, cred că aş fi...
- Supărat? - Da.
Vorbim de Hans, frate. E un creştin adevărat.
Un creştin adevărat de modă veche. Nu ca panaramele de la Fox News.
Mă simt prost, frate, simt că totul e cam din vina mea.
- Am răpit câinele ăluia şi alea. - Haide, Billy.
Nu ştiai că e câinele psihopatului ăla.
Vrei să mă ajuţi să scriu scenariul "Şapte psihopaţi"?
- Tu vorbeşti serios? - Aş putea mulge ceva idei de la tine.
- Ai putea spoi câte ceva. - Mi-ar plăcea asta, Marty.
Chiar mi-ar plăcea asta.
Dar cred că va trebui să mă las de băut până se face filmul.
Acum vorbeşte vechiul Marty.
Să nu crezi că-i vreo înţelegere. O să mă opresc din băut doar o vreme.
- Nu implică vreo înţelegere. - Aşa zici? Acum vorbeşte iar...
"Nu-i o înţelegere"? Oricum, e bine.
Dacă te duci pe acolo, te rătăceşti.
- Tu nu bei, Hans? - Iau un peyotl.
Billy, ia un peyotl pentru mai târziu.
Îmi pare rău pentru soţia ta, Hans.
- Probabil e în Ceruri acum. - Tu crezi în rai?
Nu sunt sigur în ce cred. Pun o grămadă de "rai şi iad" în povestirile mele.
Dar nu sunt sigur ce "cred".
Ce-ar fi să-mi spui o povestire de-ale tale, Martin?
Nu, Billy a spus că nu o să-ţi prea placă.
Îmi plac povestirile.
Bine.
Asta e într-un fel despre "rai şi iad". Mă rog, mai mult despre iad.
Despre un quaker psihopat. Îşi găseşte într-o zi fata în câmp.
Ucisă cu brutalitate.
"Singurii cărora li se garanta un loc în iad erau cei ce-şi luau singuri viaţa"...
- Opreşte-te. - Deci, cum avea...
- Opreşte-te. - ...Un brici... - Opreşte.
- Ce-i? - Da, ce-i?
Ei bine, nu cred că aia-i cea mai drăguţă poveste.
Vreau să ştiu ce se întâmplă la sfârşit.
Ei bine, deci...
Ucigaşul scoate un brici şi, spintecându-şi beregata,
şopteşte: "Eşti fericit acum, moşule"?
- Iar ultimul lucru pe care... - Îl vede ucigaşul?
Da, pe care-l vede ucigaşul, e cum bătrânul scoate şi el un brici...
Şi-l pune la gât şi...
Şi se spintecă.
O poveste minunată. Tu ai născocit-o? Singur-singurel?
Unele detalii nu sunt tocmai aceleaşi, desigur,
eu nu m-aş numi tocmai un psihopat, şi nici în iad n-am ajuns, după cum vezi.
Nu ştiu dacă el a ajuns. Încă.
Frumoasa noastră fiică era neagră, nu cred că ai menţionat asta.
Şi nu eram singurul care-l urmărea tot timpul.
Nu poţi face aşa ceva de unul singur.
Dar, privind înapoi la ce s-a irosit...
Atunci credeam că trebuia s-o fac. Acum nu mai sunt aşa de sigur.
Sigur că trebuia s-o faci. Ţi-a ucis copilul.
Trebuia să i-o tragi şi tu, prin orice mijloace.
- După cum a spus Gandhi, "Un ochi"... - Iar începi cu Gandhi, Iisuse Hristoase!
"Un ochi pentru un ochi lasă întreaga lume oarbă, cred asta din toată inima".
Nu, nu o lasă. Va rămâne un tip cu un singur ochi!
Cum ar putea ultimul orb să scoată ochiul ultimului tip rămas?
Care încă mai avea un ochi?
Tot ce ar avea de făcut ar fi să fugă să se ascundă după un tufiş.
Gandhi se înşela. Doar că nimeni nu are curajul să se ridice să o spună.
Hans, tot încerc să scriu ceva despre genul de lucruri despre care vorbeşti.
Ţi-ar plăcea să scrii cu mine?
- Ziceai că te ajut eu la scris... - Putem scrie cu toţii.
El nici nu vrea să scrie nimic cu tine, soţia lui tocmai a murit.
Nu mă deranjează, câtă vreme nu va fi prea multă violenţă.
- Fireşte că va fi plin de violenţă! - Asta-i chestia!
Ţi-am spus de o sută de ori, Billy, Nu vreau ceva cu violenţă.
- Vreau să fie o preamărire a vieţii. - "Preamărire a vieţii"?
- Preamărirea curului! Era vorba de şapte psihopaţi. - Billy!
Nu, ştii cum cred că ar trebui să fie filmul?
Prima jumătate, intriga perfectă pentru un film cu răzbunări.
- Aşa. - Violenţă, arme, toate tâmpeniile tipice.
Şi apoi... Personajele principale ar trebui să meargă mai departe.
Să conducă prin deşert... Să ridice un cort pe vreundeva...
Şi doar să discute, până la finalul filmului.
Fără împuşcături, fără plătit poliţe, doar fiinţe umane discutând.
Da' ce, acuma facem filme franţuzeşti? Sună a cea mai mare cretinitate de...
Fără împuşcături? Sună a cea mai mare cretinitate de final de film
pe care l-am văzut vreo... Fără împuşcături?
- Nu...? - Nu!
Dacă am avea împuşcături, ăsta ar fi locul perfect.
Ştiu că nu vom avea împuşcături, dar zic, dacă aveam împuşcături...
Iisus, Gandhi, Iosif...
- Bună dimineaţa. - Martin, ţi-am citit scenariul.
- Ce crezi? - Personajele feminine sunt groaznice.
Nicicare dintre ele nu are nimic de spus.
Toate fie sunt împuşcate, fie înjunghiate după cinci minute.
Iar alea care nu, probabil o vor păţi mai târziu.
Păi, e o lume dură pentru femei. Cred că asta încerc să subliniez.
Da, o fi "o lume dură pentru femei",
dar cele pe care le ştiu eu pot formula o propoziţie până la capăt.
- Nu ţi-a plăcut nimic de-acolo? - Ştii cine m-a intrigat?
- Cine? - Vietnamezul cu tirista.
- Pare o secvenţă de vis. - Nu. Vietnamezul...
Ştiu că povestea lui se va sfârşi într-un carnagiu şi-o teroare şi...
Nici măcar n-am vrut s-o scriu. Nici măcar nu-i preot.
Îmi place doar imaginea unui vietnamez în ţoale de popă şi cu un pistol în mână.
Oricum, povestea lui: A luptat în Viet Cong ani la rând.
Remarcabil războinic, dar un dement. Un psihopat.
Când războiul s-a încheiat, s-a întors în sătucul lui,
cu gândul să trăiască un trai liniştit cu soţia şi fetele lui.
Dar sătucul de ţărani în care s-a întors se numea My Lai.
Şi soţia lui nu mai era acolo. Şi nici fetele lui nu mai erau.
Aşa că s-a aventurat spre SUA, să dea de urma plutonului
care a violat şi i-a măcelărit întreaga familie.
Vezi încotro merge asta, nu?
Ucisese deja şase din pluton până să ajungă în Phoenix,
unde avea loc un congres despre bunele şi relele războiului vietnamez.
Şi are o bombă mare la el,
pe care o va lega de tiristă şi o va trimite la congres.
Dar asta-i seara în care-l vedem prima dată, iar tirista-i în chiloţei...
Cum spuneam, povestea aia n-are cum să nu se termine crunt.
Ăsta-i un psihopat de toată frumuseţea, Marty.
Da, dar nu-i ceva despre care să vreau să mai scriu de-acum.
Ce-ar fi să schimbăm titlul din "Şapte psihopaţi" în "Şapte lesbiene"?
Şi toate au câte un handicap, trec prin încercări nasoale
şi apoi devin drăguţe cu toată lumea, plus că două sunt negrese? Ce zici?
Mă tot plimb prin deşert, încercând să notez câteva idei.
După cum îmi imaginez eu scenariul tău,
şi mai ales povestea vietnamezului, care, desigur, mă fascinează...
- Emoţii? - Ce? - Emoţii?
Da, am ceva emoţii. Deci, staţi bine?
Celularele închise, da? Bun, iac-aşa.
Exterior. Cimitir. Noapte. Împuşcăturile! Da...!
Valetul de tobă se ascundea acolo cu Bonny la el,
se-nţeleseseră să i-l dea şi să încheie întreaga poveste.
Fiindcă pacea era tot ce voia el. Ştiţi voi, ca Gandhi, sau Isus, sau ălălalt...
Deci aşteaptă acolo să vină şeful mafiot, care a zis că vine singur şi neînarmat.
- Dar, ce să vezi... - Stai, stai, stai, stai, stai.
Ştie clar că şeful mafiot e un psihopat. De ce crede că vine singur şi neînarmat?
- Nu? - Da.
Exact! Poate că Valetul de tobă se aştepta să fie înşelat,
şi, din întâmplare, şi-a adus şi el vreo doi prieteni.
Şi brusc, din fiecare mormânt nenorocit răsar şapte psihopaţi.
Cu câte-o armă în fiecare mână. Un aruncător de flăcări! Ăla cine-i?
E viet-conghezu'! Se ascundea într-un copac!
Tu. Da, tu eşti acolo şi observi, n-are nimic.
Nimeni nu va crede că eşti fricos. Dar deodată începe să plouă...
Fulgere!
Şi, ghici ce buimacă vine, ca o idioată totala...
Kaya. A venit să-ţi spună că regretă şi că te iubeşte...
Şi că n-a vrut să fie o căţea nenorocită. Tu-i strigi: "Kaya, înapoi!"
Prea târziu, e ciuruită, făcută sită, ce mai...
Aproape că-i cade capul... Chiar îi cade capul...
Tu-i strigi numele, totu-i trist, iar ea moare...
"Kaya...! Kaya...!"
Îţi arunci carneţelul... "Arta", "pacifismul", toate rahaturile alea...
E vremea ca bărbaţii să fie bărbaţi.
V-am spart, nemernicilor...
Plină de emoţii, faza. Şi-apoi...
Da! Gagica neagră din "Ucigaşii ucigaşilor în serie"...
A luptat frumos, dar e rândul ei să cadă.
Şi tipul ăla, Zachariah. Muşcă ţărâna. Mor îmbrăţişaţi.
Şi chiar şi în moarte sunt sentimentali şi îndrăgostiţi...
Şi e atât de trist... Iepurele lui scapă, totuşi.
Fiindcă nu poţi lăsa animalele să moară într-un film, doar femeile.
În fine: pac, pac, pac, bang, bang, bang.
Viet-conghezu' e atins, moare şi el, şi nici măcar n-avea un nume,
dar e atât de bun încât din ghearele morţii, se ridică, scoate nunceagurile
- ...şi mai ucide doi ticăloşi. - Nunceagurile sunt japoneze.
Deci mai rămâneţi doar tu şi Hans.
Pacea-i pentru poponari. Şi acum, veţi muri.
Se ridică Valetul de tobă, fusese doar rănit.
Şi avea o arbaletă ascunsă pe-acolo.
De parcă nu era de ajuns, scoate şi-o puşcă.
De efect.
Şi murind în braţele lor, Valetul de tobă le şopteşte...
A fost bine? Am reuşit, Marty?
Iar tu spui, printre lacrimi: "Valetule, nu doar Ťbineť, Ťgrozavť!"
Şi Valetul zice: "Mereu am vrut să fiu prietenul tău".
"Marty, sunt prietenul tău, da?" Tu: "Doamne, Valetule".
"Sigur, eşti prietenul meu cel mai bun. Tu eşti prietenul meu cel mai bun".
Apoi Valetul de tobă moare.
Şi cum sufletul îi părăseşte trupul, pentru a merge să danseze cu îngerii,
camera urcă peste cimitirul însângerat spre albastrul cerului de dimineaţă.
Suficient de albastru încât să sugereze că pacea ar putea fi posibilă.
Măcar o zi, în această lume tulbure dar şi frumoasă.
Şi poate chiar e posibilă pacea, fiindcă asta ar fi - ceva bun!
- Ăsta-i sfârşitul? - Da.
Ei bine? Păreri?
Ei bine... E foarte...
- Mie mi-a plăcut. - Ţi-a plăcut? Bine...
- Are straturi. - "Straturi"? Ca un tort, ca o plăcintă?
- Da, are multe straturi. - Şi e un eşantion sofisticat.
Şi? Ce părere ai? Tu ce părere ai?
- E foarte... E foarte... - "Foarte"...? - Mişcător.
- Mişcător. - "Mişcător"?
- M-a ţinut captivat, sincer. - "Mişcător".
Eşti... mişcător.
E imposibil să explodeze capul cuiva, nu-i aşa? Prin împuşcare.
De ce nu? Se întâmplă. Când capul cuiva e făcut din explozibil.
Da.
Bună...
Hans?
Actor căutat pentru a cincea crimă a Valetului de tobă.
Billy e un psihopat, Hans.
Şi acum ţi le bagă în film.
Salut, Hans! Salut, Marty...
- Marty, să fie ceea ce cred eu că e? - Crezi că-i o sticlă de burbon? Da.
Hans, n-ai de gând să spui nimic?
- Unde-i peyotlul, Billy? - Dăm o petrecere cu peyotl?
De ce nu?
Mă ia flama.
M-am gândit. Aş fi un papă tare bun.
- Nu sunt foarte tolerant. - Ai fi un papă grozav, Hans.
Hans!
Trebuie să discutăm despre elefantul din cameră.
- Cum? - Da, chiar şi peyotlul te face, Marty?
Dă laba.
Dă laba!
- Îmi pare rău că nu am fost un prieten prea bun, frăţioare. - Dă laba.
Mi-ai fost un prieten bun, Marty. Ce tot spui?
Ei bine...
De ce i-ai ucis pe toţi acei oameni?
De ce i-ai ucis pe toţi oamenii ăia?
Păi, cum îţi spuneam la petrecerea Kayei,
i-am omorât ca să te stimulez puţin, să ai ceva despre care să scrii.
Să apuci să-ţi termini scenariul.
Îmi spuneai... Când?
Nu pot să cred că mi-ai spus despre asta la petrecere, frate!
Aş fi un beţivan dacă aş putea uita una asta.
Poate că sunt un beţivan.
Calmează-te, nu ţi-am spus despre astea la petrecere.
Glumeam, fiindcă m-ai luat prin surprindere.
Dacă-ţi spuneam la petrecere, spuneai tu la alţii şi intram în belea.
Atunci de ce m-ai minţit că mi-ai spus?
Să-ţi dau de gândit în privinţa problemelor tale cu alcoolul. Nu?
- Billy, tu ucizi femei! - Am ucis "o femeie", nu exagera.
- Ai împuşcat-o în abdomen, Billy. - Dar e mai bine decât în cap, nu?
- Nu prea, nu. - Am spus că îmi pare rău, nu-i aşa?
Eu nu umblu cu oameni care ucid femei. Şi categoric nu scriu cu ei scenarii.
- Ce tot spui, Marty? - Mai bine ai împacheta cortul, Billy.
S-a terminat.
"S-a terminat"...?
- Ce... Ce...? - Unde-i nebunul celălalt?
Hans... Hans.
- Hans, plecăm. - Soţia mea stă într-un scaun undeva.
Printr-un loc cenuşiu. M-am gândit că va urca la cer,
dar ea stă pe un scaun, cu un glonţ în cap.
Credeam că se curăţă genul ăsta de lucruri.
Poate că ai mâncat prea mulţi cactuşi halucinogeni, Hans...
N-are nimic de-a face cu halucinogenele.
Dar tocmai ai văzut-o pe Myra într-un scaun, cu un glonţ în cap.
Într-un loc cenuşiu.
- În Anglia? - Părea mult mai rău ca acolo.
Hans, hai să vorbim despre asta pe drum spre casă.
Poate găsim o explicaţie perfect logi...
Iisuse... Billy?
Billy!
- Sunt în cort, nătăfleţule. - Ce...?
Nu vă supăraţi...
Ce naiba ai făcut?
- Am dat foc la maşină. - Şi cum dracu' mai ajungem acasă?
- Suntem în mijlocul deşertului, Billy. - E cea mai mică dintre belelele noastre.
- Ce altceva ai mai făcut? - Îţi dau un indiciu.
Intraţi!
Da, l-am sunat Charlie Costello,
i-am spus unde suntem şi să vină să-şi ia câinele.
Iar dacă nu ne vede, să se uite după un Buick în flăcări.
L-am pus să promită că va veni singur şi neînarmat.
Şi a zis că aşa face. Şi ajunge în câteva ore, în funcţie de trafic.
Deci v-am etichetat armele astea.
Dar nu trebuie să le folosiţi, n-o să zic că sunteţi laşi. Dar eu mi-o folosesc.
Cred că am vorbit destul despre pace prin deşert, voi nu credeţi?
Eu, da. Filmul ăsta continuă în stilul meu.
Păi-i asta-i grozav de nu mai poate! "Grozav"!
Ştii ce-nseamnă asta? Ştii ce înseamnă asta?
- "Grozav"? - Grozav de nu mai poate!
- Cât e de mers până la centrul turistic? - Nu-l putem părăsi.
Tu... Doar n-o să lupţi!
Desigur, n-am să lupt, dar nici n-am să fug.
- Atunci ce-o să faci? - Probabil o să mor.
- Prietenii nu-şi pun prietenii să moară. - Prietenii psihopaţi o fac.
Tu eşti ăla care credea că psihopaţii sunt atât de interesanţi.
Doar că te cam obosesc după o vreme, nu crezi?
Aşa...
Un porcuşor de Guineea să fie? E un gerbil, nu? E imens...
Marty, tocmai am văzut un fel de gerbil uriaş.
Marty, ticălos beţiv ce eşti!
Da, e timpul să nu mai bei, Martin. Dacă aşa urmează să te comporţi.
"Dacă aşa urmează să mă..."?
Tipul ăsta a sunat un psiho-ucigaş să vină să ne psiho-ucidă.
Iar ăsta şi-a pierdut credinţa de-o viaţă în Viaţa de apoi
din cauza unui cactus psihedelic pe care l-a mâncat.
Voi, zăbăucilor, îmi spuneţi mie "cum să mă comport"?
Stai, o scurtă pauză.
Hans, ce-i cu chestia cu Viaţa de apoi şi cu mâncatul de cactuşi?
- Ce naiba? - Myra. Am întâlnit-o Myra.
Pe creastă. Avea nişte chestii de spus.
Cum că nu există Viaţa de apoi, sau aşa ceva?
În mare.
Nu, doar suna ca Myra. Şi ştii de ce?
Nu te supăra, dar ştii, pot imita vocea Myrei tare bine.
Da, m-am strecurat acolo sus şi m-am dat drept ea.
Am început să spun tot felul de aiureli.
Şi ce anume ai spus...?
Despre locul în care erai... Despre locul în care era Myra.
Cum mi l-ai descris? În amănunt.
- Adică exact? - Da. - Spuneam că era...
Aş zice că am zis că era... Cenuşiu şi alea.
Nu.
Super, acuma tre' să-i omor pe toţi de unul singur.
- Îmi pare rău că te-am pocnit. - Lasă. Mişto pumn, pentru un pacifist.
- Te iubesc, frate. - Te iubesc şi eu.
Uite, oricum tu nu vei trage,
mai bine te-ai duce cu Hans, să vezi să ajungă cu bine.
Nu, rămân să văd ce urmează aici. Oricum m-am îmbătat deja.
Mda.
Serios, Marty, trebuie să faci ceva în privinţa băutului.
Fiindcă, jur pe Dumnezeu, într-o bună zi o să te ucidă.
E ca-n faza aia când aştepţi rezultatele prin fereastra aia de la Boli Venerice.
Uşa se deschide, intră doctorul şi zice: "Billy, n-ai nimic".
Sau: "Billy, ai boli venerice".
Chlamydia, sau ceva.
E singur. De ce naiba-i singur?
Fără împuşcături
Întoarce-te din nou.
Ridică-ţi haina.
- L-ai împuşcat în spate... - Normal că în spate. Îi ţinteam coloana.
- Dar era neînarmat! - Vezi să nu fi fost neînarmat...
Unde ţi-s armele? Unde ţi-s armele?
Ai spus să nu aduc, aşa că n-am adus.
- Hei, Bonny, iubitule. - N-ai adus arme?
La împuşcăturile de final? Vrăjeli! Şi nu vorbi cu câinele meu!
A zis să n-aduc arme, aşa că n-am adus arme.
- Tu cine eşti? - Prietenul lui Billy. - L-am găsit, nenorocitule!
- Prietenul tău e nebun-tun. - Cică "era neînarmat"...
- L-am găsit, bulangiule. - E un pistol de semnalizare.
- Poţi face multe cu ăsta. - Cred că o să mor...
- Ce? - Cred că o să mor... - Păi n-o mai tot lungi atâta!
Acritura naibii! Acuma mi-a stricat totul.
Mă laşi să-l sărut şi să-l mângâi puţin?
Nici gând "să-l săruţi şi să-l mângâi puţin"!
Billy, trebuie să-l ducem la spital.
Ţi-ai ieşit de tot din minţi?
Cine-a mai dus personajul negativ la spital?
- Mâinile sus! - Nu.
- Cum? - Am spus "nu".
- De ce nu? - Nu vreau.
- Dar am o armă. - Nu-mi pasă.
- Dar... N-are niciun sens. - Păcat!
- Unde sunt prietenii tăi? - Nu ştiu.
- Ba ştii! - Nu, nu ştiu.
- Ba ştii! - Atunci împuşcă-mă.
Ce pămpălău... Asta-i de necrezut, frate.
- Nu-l lăsăm să se golească de sânge. - Cum să nu?
Să se golească de tot, la propriu. Asta da, ca-n filme!
- Nu plec fără câinele meu. - Ascultă aici, poponar chel.
- Ori tu, ori nenorocitul de câine. - Deci va trebui să mă aleg pe mine, nu?
- Dacă-s mort, oricum nu mai am un câine. - Frumos, tare "viteaz".
Dacă-s viu, mă pot întoarce să-mi iau câinele şi să-ţi arunc capul în aer, nu?
Acum ai nimerit-o. Cu pistolaşul tău de poponari. Acrituro!
- Îmi dai pistolul înapoi? - Nu, nu-ţi "dau pistolul înapoi"!
Ăsta conduce băut?
Mă întorc după tine.
Au fost cele mai jalnice împuşcături de final pe care le-am văzut, frate...
De ce ar veni doar cu un pistol de semnalizare? La marile împuşcături de...
M-am prins...
Bulangiu'...
Ai armă?
N-ai armă, aşa-i quakere?
- N-am nicio armă. - Vezi să nu-mi stai în drum, moşule...
- Îmi place de tine. - Hei!
Nu mişcaţi! Poliţia!
Treceţi la adăpost!
Nu-i cenuşiu... deloc.
Draci...!
- Trebuia să fi luat arma aia, frăţioare. - Eu nu cred în ele.
În arme? Tu nu crezi în arme?
Nu trăieşti în lumea lepreconilor, idiotule. Ce tot vorbeşti?
- Încercam să-ţi salvez viaţa. - E doar o zgârietură, idiotule.
Dă-mi arma mea.
Vin poliţaii, Charlie. A trebuit să-l facem pe quakerul ăla.
- Fir-ar! - N-ai vrea să ai o armă acum?
Nu. Nu vreau.
Aşa că de ce nu te duci învârtindu-te?
Unde-i celălalt, Charlie?
- Pe drum la deal, cu câinele meu. - Şi ce facem?
Eu merg să-mi iau câinele.
Ce ţi-ai pus acuma faţa acră? Te-aş fi putut ucide, nu-i aşa?
Da, tocmai ţi-a fost ucis un prieten şi urmează şi celălalt.
Dar asta tot "doar doi ucişi" înseamnă. Mie mi-au fost ucişi patru băieţi.
Plus iubita mea - tot ucisă. Bun, n-o prea plăceam, dar totuşi!
Cinci prieteni ucişi.
Deci cu trei prieteni ucişi mai mult decât prietenii tăi ucişi.
Aşa că scuteşte-mă de faţa aia îndoliată, da?
- Ce-i? Ce vezi? - Nimic.
Doar un loc perfect pentru împuşcăturile de final.
Plecaţi de lângă maşină! Plecaţi de lângă maşină!
Aruncă pistoalele. Sau o-ncasează beţivul.
- Nu arunca nimic, Billy! - Şşt... Totul decurge perfect.
Uite armele mele, domnule.
- Şi cealaltă! - Aveam doar două.
Frate, te-am văzut cu trei!
Bine, bine, deşteaptă brânză mai eşti!
- Şi acum coboară aici cu câinele meu. - Îl laşi pe Marty să plece dacă o fac?
Da, "îl las pe Marty să plece dacă o faci"!
El n-are nimic de-a face cu toate astea. El doar scrie un scenariu de film.
- Serios? - Da.
- Cum se cheamă? - "Şapte psihopaţi".
- Billy... - Cobor acum...
Încercam doar... Să câştig ceva timp.
Fiindcă trebuia... Să reîncarc ceva.
- Ai uitat de pistolul de semnalizare, dobitocule. - Bonny...
Da, Bonny, ştiu... Si îmi place câinele ăla.
Te rog... Bonny nu face parte din gaşcă, nu-i corect.
Ai să plângi? Marty, ia-o la picior.
L-au ucis pe Hans, Billy.
- Frate... - Nu l-am ucis eu. El l-a ucis.
- Nu-mi ucide câinele. - Marty, ia-o la pas. Porneşte maşina.
Vino cu mine, Billy. Te rog.
Doar ţi-am spus, Marty...
- Ce mi-ai spus, Billy? - Filmul ăsta se termină în stilul meu.
O, nu...
- Ce naiba a păţit arma ta, oricum? - Se blochează uneori.
- Chiar în punctul culminant? - Paulo, trage.
- La punctul culminant? - Paulo, trage cât nu se uită.
- Dar mă uit. - Atunci nu-l împuşc. - Bun, nu mă uit.
Cum adică "nu-l împuşti"? O să-mi împuşte câinele.
Da, mai lasă-mă cu câinele tău.
- "Să te las cu câinele meu"...? - Hei, hei, mongoloidule.
Repară-ţi naibii pistolul. Sau capul poponar al căţeluşului tău va exploda.
- N-are cap poponar! - Cinci... - E un cap normal.
- Patru. Trei. - Poţi s-o iei iar de la cinci?
N-o mai iau de la cinci, frate. N-o mai iau de la cinci.
Cinci. Patru...
Trei.
Doi.
Aruncaţi armele! Mâinile la vedere! Mâinile, acum!
Hai, iubitule. Hai la tăticu'.
Dă laba!
Dă laba... Dă laba...
E prietenul meu.
Martin, eu... Nu-s scenarist, după cum ştii.
Dar am încercat să găsesc o soluţie
la "Psihopatul tău din Viet Cong" şi cred că am găsit ceva.
Deci avem un vietnamez într-o cameră de hotel din Phoenix.
Transpiră, transpiră de parcă l-ar fierbe tot iadul.
Îşi scoate 44-l din buzunar, îl verifică, e încărcat...
Nu ştiu de ce îl verifică, doar el îl încărcase.
În fine, apare o tiristă din baie, într-o frumoasă rochie roşie.
Şi întreabă: "Ai vrea să facem dragoste? Sau să avem o conversaţie inteligentă?"
"Am citit mult din Noam Chomsky. Cred că e fantastic".
Vietnamezul nici nu ştie despre ce vorbeşte ea.
E vietnamez... În fine: "Ziceai că vrei să facem sex",
aşa că se pun pe făcut sex.
Încetează, frate. Ştii că asta nu ne va fi de folos.
Adulmecă şi spune un singur cuvânt: Gaz.
Tirista studiase vietnameza la Universitatea Yale.
Eu nu simt miros de gaz.
Vei simţi curând.
O târăşte spre locul unde se ţinea congresul.
Ea are dinamita legată la brâu, el duce o canistră de gazolină.
Se retrage, îngrozită.
El varsă toată gazolina pe podea, ajunge puţină la picioarele ei,
se udă şi el puţin, dar nu contează. Scoate un chibrit.
Atunci prostituata şopteşte într-o vietnameză perfectă:
Încetează, frate. Ştii că asta nu ne va fi de folos.
Îşi închide ochii. Apoi îi deschide din nou.
Nu mai e în Phoenix de-acum.
Stă în mijlocul unei străzi din Saigon în 1963,
în veşmântul portocaliu al ordinului său budist.
Se îmbibase pe sine cu gazolină.
Când reuşeşte să-şi alunge gândurile de mânie şi ură din mintea lui blândă,
un frate călugăr îl roagă pentru o ultimă dată.
Încetează, frate. Ştii că asta nu ne va fi de folos.
Şi toate gândurile mânioase sunt în sfârşit spulberate.
Primul călugăr ce şi-a dat foc pentru a protesta împotriva războiului şopteşte:
Ar putea.
Aprinde chibritul...
Deci povestea viet-conghezului tău psihopat
devine gândurile din urmă ale unui om care a ales nu întunericul, ci lumina.
Lumina, ştii tu... de la sinuciderea lui prin auto-incendiere.
Dar cred că doar aşa o putem suci, şi...
Ştiu că tu crezi că scenariile de vis sunt pentru poponari,
dar eu zic că ar putea prinde, nu crezi? Cu toţii trebuie să visăm, nu-i aşa?
Nu numai poponarii.
Şi apropo, nu cred că le place să li se spună "poponari".
Cred că în vremurile astea preferă "homălăi".
DISPARE TREPTAT. SFÂRŞIT.
ŞAPTE PSIHOPAŢI de Martin Faranan
Urmează scenele de final
Traducerea: Reef
- Alo? - Martin la telefon?
- Da, cu cine vorbesc? - Cu Zachariah Rigby.
Tipul căruia i-ai promis că-i pui un mesaj la finalul filmului.
M-am dus să-ţi văd filmul ieri. Şi, ia ghici.
- Fir-ar! - Acum cum naiba mă mai găseşte?
- Nu credeam că vorbeai... - Serios?
Credeai că nu vorbeam serios, doar fiindcă umblu cu un iepure după mine?
Uite, am să le cer să schimbe genericul şi să-ţi pună mesajul...
Nu. Nu. Nu, nu, nu...
Mult prea târziu, şi tu ştii asta, Martin.
Ai jurat cu viaţa ta. Ştii ce înseamnă asta, nu?
Te-am întrebat: "Ştii ce înseamnă asta, nu"?
Vin marţi să te ucid.
E bine. Marţi sunt liber.
Îmi pari schimbat. Doar n-ai trecut pe lângă moarte.
Ba, puţin.
Ştii, marţi nu-mi pică prea bine.
Te sun când mă mai gândesc?
Sigur.
Voi fi chiar aici.
Ştiu.
Haide, Carrie. Să mergem acasă, iubito.
Traducerea: Reef
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/7g22 Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari