ŞAPTE ANI ÎN TIBET
RETAIL SUBTITLE Driv3r
De ce trebuie să te porţi aşa ?
De ce trebuie să avem mereu probleme ? Bună întrebare.
Vrei să te duci acasă ? Vrei să te întorci ?
- Da. - E vorba despre Himalaya.
De când tot vorbesc despre Himalaya ?
- De când ? - De prea mult timp.
Horst, când ajungem, mă ajuţi, te rog ?
- Sigur că da. - Ingrid, termină.
Să încercăm să trecem cu bine peste asta.
Unde e tâmpitul care trebuia să ne întâmpine ?
La o parte ! Hai !
Dle Harrer. Am biletele dvs.
- Am întârziat. Duceţi-mă la tren. - Nu, n-aţi înţeles.
- Ce ? - Sunt Peter Aufschnaiter.
Conduc expediţia. Încântat.
Uite-o pe vedeta noastră. Dle Harrer ?
Dle Harrer, vă spun în numele Reichssportsfuhrer
că suntem onoraţi să avem un mare erou german în echipă.
Mulţumesc, dar sunt austriac.
Da, dar sunt singur că, în calitate de membru remarcabil
al Partidului Naţional Socialist
veţi fi mândru să înfigeţi steagul ţării noastre
pe vârful Nanga Parbat, când îl veţi atinge.
Hans Lobenhoffer.
Lutz Chicken.
O poză cu încântătoarea dvs soţie.
Domnul...
Horst Immendorf. Prieten de familie. Nu e nevoie de poze.
Când trebuie să naşteţi, dnă Harrer ?
Când ajunge soţul meu în punctul de urcare.
Mulţumesc.
De ce dracu' nu le spui tuturor problemele noastre ?
Mă urc în tren. Vrei să-mi spui ceva ?
Bine.
Du-te. Pleacă.
Ne vedem peste patru luni.
- Ai grijă de ea, Horst. - O să am, Heinrich.
Dle Harrer ?
Vom călători 8.000 km.
Când ajungem în India, ne îndreptăm spre Himalaya
şi spre al nouălea cel mai înalt vârf din lume, Nanga Parbat.
Nemţii îi spun Unserberg, "Muntele nostru".
Nanga Parbat - INDIA BRITANICĂ
Înaintea noastră au fost alte patru expediţii germane.
Au eşuat toate.
Unsprezece alpinişti au fost ucişi de furtuni şi avalanşe.
Cucerirea vârfului Nanga Parbat a devenit o obsesie naţională.
O chestiune de onoare germană.
29 iulie 1939.
Am făcut al patrulea popas la 6.700 m.
Mai sus ne aşteaptă gheţarul Rakhiot şi o căţărare dificilă pe un versant îngheţat.
Bebeluşul are cel puţin o lună.
Am fost tulburat şi neatent.
Nu pot urca cu încrederea obişnuită.
Heinrich !
Eşti teafăr ?
La naiba !
- Eşti teafăr ? - Coborâm după tine ?
Am pierdut un colţar.
Luaţi-o înainte.
Se înrăutăţeşte vremea. Mai bine ne legăm cu cordelina.
- Te-ai rănit când ai alunecat ? - Doar o zgârietură. Conduc eu.
Pietre !
Atenţie jos !
Ţine-mă !
Heinrich !
Mă ţii ?
Ţine-mă.
Ar fi trebuit să-mi spui că eşti rănit aşa de grav.
Ar trebui să mă uit la rană. Aş putea să ţi-o cos.
Nu e problema ta.
Tocmai că este problema mea.
- E vorba despre viaţa mea. - Poftim ?
Când ascunzi o rană gravă şi îmi periclitezi viaţa...
consider că e problema mea.
Nu, tu ţi-ai periclitat-o. Eu ţi-am salvat-o, aşa că taci.
Nu eşti acasă la tine...
Taci !
Data viitoare când mai minţi despre o rană...
...te scot din echipă.
Încearcă.
4 august. A cincea tabără.
Au trecut câteva furtuni puternice.
Colegii mei sunt agitaţi din cauza avalanşelor
aşa că am rămas la adăpost câteva zile.
Aufschnaiter ar trebui să profite de calmarea vremii şi să continue urcarea.
Dar nu e de acord cu mine. Un prost.
Pe ceilalţi nu îi deranjează să stea şi să aştepte
sperând şi nefăcând nimic.
Nu e bine să ai atâta timp pentru introspecţie.
Încep să cred că expediţia asta a fost o greşeală.
Fugiţi ! Avalanşă ! Plecaţi de acolo !
Lăsaţi totul !
Las-o jos !
Coborâm acum !
Dacă le e frică de o furtună, trimite-i jos, la a doua tabără.
Pot să mă urc singur !
Peter, lasă-i şansa celui mai bun !
Încearcă să ne spună că el e cel mai bun.
Dă-mi doi şerpaşi. Fac al şaselea popas până diseară...
şi ultima ascensiune mâine !
- Coboară toată echipa. - E dreptul meu să ajung în vârf.
- Vreau să cuceresc vârful ! - Toţi. E un ordin.
E un ordin !
Urmează-mă.
Poză cu Dalai Lama. Te protejează.
Ia-o, sahib. Te va proteja.
Nu, nu reprezintă nimic pentru mine.
Poză cu Dalai Lama.
Sahib, ia-o. Te va proteja.
Bună ziua, Herr Harrer.
Să sperăm că Germania îşi retrage trupele din Polonia
la fel de iute cum aţi coborât de pe munte.
V-ar reduce din timpul de închisoare.
Ce se întâmplă ? Cine sunteţi ?
Îmi pare rău, dar sunteţi arestat.
Sub ce acuzaţie ? Că a eşuat expediţia ?
Mă tem că nu.
A fost declarat război între guvernul Maiestăţii Sale şi Germania.
Toţi străinii duşmani de pe teritoriul Imperiului Britanic
sunt prizonieri de război.
Dehra Dun - Tabăra prizonierilor de război
- Stai sau trag ! - Mâinile sus !
Stai. Nu înţelegi. Sunt austriac. Sunt alpinist.
Nu am nicio legătură cu războiul vostru tâmpit.
Pot merge şi singur. E o insultă.
Credeţi că o să aveţi ultimul cuvânt, dar nu va fi aşa.
Sunteţi toţi nişte porci !
15 octombrie 1939.
Când am ajuns în închisoare, mi-am promis un lucru.
Mă voi lungi alături de Ingrid până la solstiţiul de vară al anului nou.
Munţii Himalaya sunt chiar în faţă.
Va fi uşor să fug şi să mă pierd în munţi.
OCTOMBRIE 1940
A patra tentativă de evadare nu mă aduce mai aproape de ţintă.
Până unde ai ajuns de data asta ?
Am reuşit doar să capăt un renume îndoielnic printre prizonieri.
5 octombrie 1940 Draga mea Ingrid
Aş vrea să pot aşterne pe hârtie ce e în sufletul meu.
Am auzit că paznicii îţi pun scrisorile la poştă.
- Da. - Le trimiţi şi pe astea ?
Mulţumesc.
Heinrich, ai citit cartea asta ?
Ai bifat-o pe lista de împrumuturi.
- Trebuie să vorbim cu tine. - Despre ce ?
Despre asta.
Impresionant. Când intenţionaţi să plecaţi ?
După sezonul musonic. Tu ?
Văd că aţi ales ruta mea. Prin Tibet.
Cei câţiva străini care au încercat nu s-au mai întors, aşa că, baftă.
- Nu vrei să vii cu noi ? - De ce ?
Doar eşti expert în evadări.
Putem profita de pe urma experienţei tale.
Vă rog.
Terminaţi şarada asta jenantă.
De fiecare dată când evadezi, se dublează sau triplează paza.
Ne îngreunezi situaţia.
Prefer să călătoresc singur. Mulţumesc că v-aţi gândit la mine.
A venit poştaşul.
Tribunalul din Graz
Dragă Heinrich.
Te rog să semnezi actele de divorţ şi să le trimiţi avocatului meu.
Horst şi cu mine intenţionăm să ne căsătorim după terminarea divorţului.
Referitor la scrisoarea ta, da.
Fiul tău, Rolf Harrer, s-a născut în timp ce tu urcai pe munte.
Acum are doi ani şi îi spune "tată" lui Horst.
Când va fi suficient de mare
îi voi spune că adevăratul său tată s-a rătăcit în Himalaya.
Mi se pare cel mai bun lucru
ţinând cont că nu ai vrut deloc copilul.
Inutil să-ţi spun
că nu am de gând "să rezolv divergenţele dintre noi" cum mi-ai propus.
S-au rezolvat în clipa în care ai părăsit Austria.
Îmi pare rău că ai fost închis în India
şi sper ca acest război îngrozitor să se termine curând, pentru binele tuturor.
Ingrid.
SEPTEMBRIE 1942
Vin cu voi.
Ăsta e planul ?
După umila mea părere, e ridicol.
Întrucât eşti aşa de umil, nu îţi vom cere părerea.
MAGAZIE
Deschide harta. Întoarce-te.
Stai cu spatele la poartă. Deschide harta.
Continuă să vorbeşti. Aşteaptă semnalul meu.
E liber. Bine.
Deschideţi porţile.
Ţine asta. Deschideţi porţile.
Plec singur.
Vă urez noroc.
Prima evadare din închisoare, pe 18 noiembrie 1939.
Rolf Harrer, trei luni şi jumătate.
Pe 6 iulie 1941 am împlinit 30 de ani.
Rolf Harrer, fix un an, 11 luni şi 26 de zile.
Ultima evadare de la Dehra Dun. Rolf Harrer...
NORDUL INDIEI
TABLETE DE MAGNEZIE
Ia două şi dormi bine. Îţi trimit nota de plată dimineaţă.
Ce cauţi aici ?
Mi-ai lipsit mult, Heinrich. M-am gândit să-ţi fac o vizită.
Ceilalţi unde sunt ?
Italienii au fost prinşi la ieşirea din Nelang
iar Lutz şi Hans s-au îmbolnăvit şi au trebuit să se întoarcă.
- Îmi pare rău să aud asta. - Sunt convins că ţi se rupe inima.
Pot să profit de bunăvoinţa ta şi să fac popas aici, în seara asta ?
Te rog.
Mulţumesc. Foarte drăguţ din partea ta.
- Bun. - Ce altceva mai ai acolo ?
Un întreg arsenal ?
Apropo, am auzit...
că japonezii s-au retras până în Shanghai,
deci, chiar dacă ajungi la graniţa cu China
s-ar putea să nu îi ajungi din urmă.
Nu mă interesează nici dacă sunt alungaţi înapoi în Tokio.
Ar trebui, dacă vrei să te întorci în Austria.
- Dar nu vreau. - Ce nu vrei ?
- Să mă întorc. - De ce nu ?
N-am un motiv anume.
Când ajungi acolo, spune-i soţiei mele
că doi ani de închisoare sunt echivalenţi cu patru de căsnicie.
Sunt bucuros că am scăpat de amândouă.
Nici eu nu mă întorc până nu se termină războiul ăsta ruşinos.
- Încotro te îndrepţi ? - Spre Tibet.
Apoi spre China, ca să văd dacă găsesc de lucru acolo.
Tu ?
După calculele mele, graniţa cu China e la 2.058 km.
Tibetul e la 68 km.
E mult de mers cu o greutate aşa de mare.
Nu, e plină doar cu mâncare.
- Tocmai. - A mea.
Păcat.
Munţii ăştia sunt înşelători. Trebuie să traversezi gheţari.
Dacă te-ai fi legat de mine, ai fi scăpat cu viaţă.
Ţinând cont de experienţa cu coarda de data trecută
cred că sunt în siguranţă fără tine.
Sigur.
Dar cred că te înşeli în legătură cu distanţa până la graniţa tibetană.
După calculele mele sunt 65 km.
Punem pariu pe un kilogram de mâncare ?
Tu nu ai decât nişte biscuiţi râncezi, Heinrich.
Dar am dreptate. O să câştig.
Diavoli ! Plecaţi.
Tibet, acoperişul lumii.
Parcă ne-am fi urcat într-o fortăreaţă medievală, din piatră
ce se înalţă deasupra centrului Asiei.
E ţara la cea mai mare altitudine din lume.
Şi cea mai izolată.
Uite Tibetul.
- Exact 68 km. - Felicitări.
Din păcate, ţi-ai mâncat premiul.
Da.
Zâmbeşte şi spune da. E mai bine aşa.
Uimitor câte poţi învăţa în închisoare.
Tibet.
- Niciun străin nu are voie în Tibet. - Vă rugăm.
Niciun străin.
Vă rog.
Da. Mulţumesc. Sigur.
Nu e nevoie de traducere.
Unii se bucură să ne vadă.
Să nu ţi se urce la cap, Heinrich.
Când tibetanii bat din palme înseamnă că alungă spiritele rele.
Trebuie să găsim mâncare.
Vorbeşte cu Garpon, guvernatorul provinciei
E o profeţie. Scrie aici
în ultimul testament al marelui Dalai Lama al treisprezecelea.
"Se poate întâmpla ca, în Tibet, religiile şi guvernul"
"să fie atacate de forţe din exterior."
"Dacă nu ne păzim ţara..."
"...călugării şi mănăstirile vor fi distruse."
"Pământurile şi proprietăţile oficialităţilor vor fi confiscate."
"Dalai Lama şi toţi păstrătorii veneraţi ai credinţei"
"vor dispărea fără urmă."
Acum înţelegeţi de ce nu sunt bineveniţi străinii ?
Da, dar înţelegeţi că nu am venit să ameninţăm sau să facem rău.
Vrem doar mâncare, apoi vom...
Excelenţa Sa, Garpon.
Eminenţă, ne bucurăm să vă vedem.
Vrem să ne cerem scuze.
Scuze.
Şi să vă dăm acest dar special.
Nu mă interesează nimic din ce aveţi...
Vă rugăm, din partea noastră.
Să trăiască Dalai Lama, Sfinţia Sa.
Mulţumesc pentru poză. Întoarceţi-vă în India.
După două zile de-a lungul frontierei vestice a Tibetului, suntem luaţi la goană.
Ghizii noştri au ordin clar să ne escorteze
până la graniţa cu India, la vreo 40 km
şi să ne împuşte dacă încercăm să fugim.
O fi însemnând bună ziua.
Să nu încerce să mă pupe.
Trebuie să ne aprovizionăm. N-am niciun ban.
Nu te uita la mine.
Trebuie să mâncăm, Peter. Ştii cât e ceasul ?
Nu e de vânzare.
Mi l-a dăruit tata când m-am urcat pe Mont Blanc.
Toată lumea a ajuns pe Mont Blanc.
În locul tău, l-aş vinde.
- De unde ai haina asta ? - Nordul Tibetului.
Soldat comunist a venit din China. Foarte amabil.
Ei dau mâncare, bani. Foarte amabil. Soldat comunist.
Da, foarte amabil.
Îţi plac uniformele militare, nu ?
Am bocanci de armată nemţeşti. Pentru tine. Da ?
Bocanci de armată nemţeşti. Stai puţin.
Dă-mi astea, pentru paznici.
Uite !
Aşa. Îţi plac ?
Foarte bune. Sunt rezistente.
Prietene, să-ţi arăt cum mărşăluiesc soldaţii nemţi ?
Trebuie să te încrunţi aşa.
Vino. Da.
Stai !
Excelent. Da. Tu, cu timpul.
Acum am să vă arăt cum aleargă soldaţii nemţi.
Staţi aşa.
Ştii ceva ?
Am scăpat.
Ştii cât e ceasul ?
Crezi că sunt aşa de bucuros că merg cu tine
încât trebuie să plătesc eu pentru tot ?
Te crezi aşa de important încât nu trebuie să contribui ?
Ai vreo problemă, Peter ?
Îmi amintesc...
...ce mi-ai spus în bazar.
"Dacă aş avea un ceas..."
"...l-aş vinde."
Nu aveai unul.
Ticălos ordinar şi mincinos. Aveai trei.
Sunt nişte vechituri de la prizonierii italieni.
N-are importanţă.
N-ai auzit de principii ?
Ce principii ?
Vrei un ceas ? Alege-ţi.
- Şi păstrează-ţi principiile. - Uită-te la tine.
Eşti prins cu mâţa în sac şi te bucuri.
Te comporţi ca o ţaţă. Ce vrei ?
Încearcă să-ţi ceri scuze.
Încearcă să simţi o remuşcare.
Dacă nu reuşeşti, şterge-ţi zâmbetul ăla superior de pe faţă.
Ia-ţi dracu' ceasul şi taci din gură.
Nu am chef să mă plictisească cu morala un celebru ghid frustrat.
Nu e de mirare că eşti mereu singur.
Nu-ţi suportă nimeni compania infectă.
Te rog, ia-le.
Am greşit ascunzându-le.
- Ţine asta. - Nu.
N-am meritat-o.
Păstreaz-o tu.
Face trei ani şi jumătate acum.
În curând, îi va spune că m-am rătăcit în Himalaya.
Ceea ce e bine.
De ce ?
Mai bine un tată mort, decât un tată nenorocit.
Scrie-i o scrisoare.
Să ştie că trăieşti.
New York.
Veneţia.
- Paris. - Sfinţia Ta, unde eşti ?
E vremea lecţiei.
Sfinţia Ta, unde eşti ?
E vremea lecţiei.
Dragă Rolf Harrer.
Nu mă cunoşti, nu ne-am întâlnit până acum.
Dar te port neîncetat în cuget şi în suflet
pe acest tărâm îndepărtat unde am plecat.
Dacă îţi poţi imagina un loc tăinuit, la adăpost de restul lumii,
ascuns de munţi înalţi, acoperiţi de zăpadă,
un loc încărcat de frumuseţea ciudată a viselor tale nocturne,
atunci ştii unde sunt.
În ţara unde călătoresc, Tibet,
oamenii cred că, dacă parcurg distanţe lungi spre locuri sfinte,
le sunt iertate faptele rele pe care le-au comis.
Ei cred că, cu cât e mai greu drumul, cu atât se vor purifica mai mult.
Am mers dintr-un loc îndepărtat până într-altul, timp de mulţi ani.
De când trăieşti tu.
Am văzut cum se schimbă anotimpurile pe platourile înalte.
Am văzut măgari sălbatici migrând iarna spre sud
şi întorcându-se înapoi, pe câmpuri, la venirea primăverii.
În acest loc, în care timpul rămâne nemişcat, pare că totul se transformă...
...inclusiv eu.
Nu pot spune că ştiu unde mă duc şi nici că mi-au fost iertate faptele rele.
Am făcut multe lucruri pe care le regret.
Dar, când mă voi opri definitiv, sper că vei înţelege
că distanţa dintre noi nu e aşa de mare precum pare.
Cu profundă afecţiune, tatăl tău...
...Heinrich Harrer.
Ridică-te, Peter.
Dumnezeule.
Îţi dau astea.
Cap galben !
- Nu ! Staţi ! Nu avem nimic ! - Dă-mi bani !
- Nu avem bani ! - Dă-mi ceas !
- Dă-mi haine ! - Nu avem ce să vă dăm ! Nimic !
Staţi !
Unde vă duceţi ?
Oraşul sfânt... Lhasa...
Am permis.
Imposibil, străinii nu sunt primiţi în Lhasa.
Avem permis special pentru Lhasa.
Lhasa, am permis.
TRUSĂ DE PRIM AJUTOR
E necuviincios ca liderul spiritual al Tibetului să spioneze oamenii.
Cu o lună în urmă, eram siguri că vom muri în mâinile bandiţilor.
Azi, am ajuns la porţile oraşului interzis, Lhasa.
E o ţintă grea, ca Mecca
şi la fel de atractivă, întrucât e interzisă străinilor.
Chiar şi într-o stare deplorabilă, simţim farmecul celui mai sfânt oraş din Tibet.
Casa lui Dalai Lama.
Doar câţiva străini i-au pătruns misterele.
ZIUA Z PENTRU TRUPELE ALIATE
Dumnezeule !
S-a terminat ?
Nu, nu s-a terminat.
Puteţi rămâne la cină, dacă doriţi.
Ne-ar plăcea foarte mult.
Eu sunt Tsarong. Bine aţi venit în casa mea.
Eu sunt Peter.
Lord şambelan, pot cere o audienţă
cu regentul şi miniştrii cabinetului ?
E vorba despre doi străini care au venit la Lhasa.
Cu tot respectul, Rinpoche...
...dacă intenţionezi să-i împiedici pe chinezi să recruteze aliaţi politici,
...atunci cererea de a înceta să mai mituiască călugării...
...nu este cea mai bună tactică.
Am cerut părerea miniştrilor,
nu pe cea a unui simplu secretar.
Desigur.
Iartă-mă.
Poţi pleca acum. Începe să traduci scrisoarea, aşa cum e scrisă.
Desigur.
Îţi dai seama câţi oameni pot supravieţui acestei grele încercări ?
Ar trebui să-i respectăm.
Dacă-i trimitem înapoi în India, vor fi băgaţi la închisoare.
Dar nu au ce căuta aici, Kungo Tsarong. Nu au unde locui.
I-am invitat să stea în locuinţa pentru oaspeţi.
În cazul în care le permiţi să rămână la Lhasa, bineînţeles.
I-ai invitat la tine acasă ?
De ce ?
Trebuie să avem un motiv pentru a-i ajuta pe cei la necaz ?
Animal.
Cred că a spus că puţi.
Nu trebuie să vă prezentaţi.
Ştiu cine sunteţi.
Sunt Pema Lhaki.
Ngawang Jigme doreşte să vă ofere un cadou, aşa că vă rog să vă dezbrăcaţi.
Hai, să începem. N-am toată ziua la dispoziţie.
Foarte amabil din partea lui Ngawang Jigme.
Cine e, de îşi permite să fie aşa de generos ?
Secretar pe lângă miniştrii guvernului.
A dorit să vă ofere în dar haine noi.
Vă rog să vă alegeţi articolul de îmbrăcăminte preferat.
- Eşti cusătoreasă ? - Sunt croitoreasă, dle.
Singura croitoreasă din Lhasa, care a fost la Calcutta
şi poate croi aceste costume caraghioase.
Bine, deci...
- ...aleg ? - Da, oricare vă place.
- Şi poţi să faci orice de aici ? - Da.
- Foarte bine. - Tu ai făcut asta ?
Da.
- Frumos. - Mulţumesc.
- Îţi place ăsta ? - Orice vă place dvs.
Aş dori această haină frumoasă de stofă
şi aceşti pantaloni sport, de lână, te rog.
- Bine, bună alegere. - Mulţumesc.
Şi dvs, dle ?
Ai putea să alegi tu pentru mine.
Mulţumesc.
Dle, vă rog să vă daţi chupa jos. Aş dori să iau măsurile.
Nu vă mişcaţi, vă rog.
Aici.
- Nu vă mişcaţi. - Scuze.
- Nu mişcaţi, vă rog. - Îmi cer scuze.
Aşa nu cazi. E perfect.
Totuşi urcatul pe munte e o plăcere prostească, Heinrich.
Nu e chiar aşa.
Ia uite.
Citeşte.
Asta e după ce m-am suit pe versantul nordic al muntelui Eiger.
Aici e la Olimpiadă. Medalia de aur. Nu e important.
Asta e o altă diferenţă majoră
între civilizaţia noastră şi a voastră.
Voi admiraţi omul care încearcă să ajungă în vârf
în orice domeniu.
În timp ce noi îl admirăm pe cel care renunţă la amorul propriu.
Tibetanul de rând nu s-ar gândi să aibă succes cu orice preţ.
Domnilor.
Dle Aufschnaiter. Dle Harrer.
Îmi cer scuze. Ne-am cunoscut ?
Nu. Sunt Ngawang Jigme.
Sigur că da.
Ne cerem scuze.
Vă mulţumim pentru cadoul generos.
E minunat. Mulţumim.
Cu multă plăcere. Auf Wiedersehen. Sunt sigur că ne vom revedea.
MISIUNEA CHINEZĂ
Poate ne puteţi explica...
...de ce miniştrii cer...
...ca guvernul chinez să înceteze acordarea
unor contribuţii financiare generoase
mănăstirilor tibetane.
Darurile noastre nu sunt pe placul guvernului vostru ?
Nu pot vorbi în numele regentului şi al miniştrilor, Excelenţă.
Sunt doar un simplu secretar.
Nu pentru mult timp, bănuiesc.
Ia loc.
Un bărbat aşa de talentat nu se poate mulţumi
să traducă scrisori.
Abilitatea ta diplomatică...
...va fi răsplătită pe măsură aici.
Să-mi servesc ţara cu credinţă e o răsplată suficientă, Excelenţă.
Cer permisiunea de a mă retrage.
- Bună, Heinrich. - Bună.
Se pare că azi avem amândoi nevoie de un croitor bun.
Da, e o...
Te rog să iei loc.
Îţi plac ? Ţi le cumpăr.
Mulţumesc, dar nu mănânc multă carne.
- Nu mănânci carne ? - Spune că sunt cuţite din Occident.
Le pui în picioare ca să tai carnea.
Nu.
- Sunt patine. - Da.
Le pui în picioare ca să patinezi.
Să aluneci... Să dansezi pe gheaţă.
- Da. - De ce ?
- De ce nu ? - O altă plăcere prostească.
Hai să le luăm. Cât...
Nu, pentru asta ?
Zece.
Şi pentru asta ?
Ai văzut ?
Ai văzut asta ?
- Te-ai lovit ? - Nu, mulţumesc. Sunt bine.
Aşa. Sus.
- Eşti bine ? - Te-ai lovit la cap ?
Nu, mă distrez.
- Ţine-te de mine. - Priveşte !
- Nu te uita prea mult în jos. - Bine.
- Uită-te doar în ochii mei. - Bine.
- Da ? În ochii mei. - Da.
Te pot ajuta ?
- Da, te rog. - Ţine-mă de mână.
Eşti fericită ?
- Foarte fericită. - Serios ?
Încerc să mi te imaginez, Rolf...
...şi uite ce văd:
Un băiat puternic şi inteligent.
Un băiat curios în legătură cu viaţa.
Un băiat căruia nu îi e frică să înveţe din greşeli.
MAI 1945
Bună ziua, femeie măritată.
Salut, bărbate burlac.
- Heinrich. - Peter.
Felicitări.
Intră.
Armata japoneză se confruntă cu conflicte puternice, nu
din partea frontului unificat chinez,
ci a puternicei armate comuniste chineze.
Sub conducerea lui Mao Tse-tung...
Se zvoneşte că au preluat comuniştii
întreaga zonă centrală şi de nord a Chinei.
Se zvoneşte ? E o realitate, Peter.
Ngawang mă ţine la curent cu ştirile despre războiul chinez.
Cum merg lucrurile acasă, la Kungo Tsarong ?
Sincer, nu ştiu. M-am mutat de cinci luni de acolo.
Serios ? De atâta timp nu ne-am mai văzut ?
- Se pare că da. - Ai fost ocupat ?
Sunt extrem de ocupat...
de când am fost angajat să mă ocup de supravegherea întregului oraş Lhasa.
Din păcate, casa voastră e prea departe şi nu o pot include pe hartă.
Ne place intimitatea.
Aşa se pare.
Dar cu femeile ? Ai cunoscut pe cineva care să îţi placă ?
Femei.
După ce am dat greş cu o soţie austriacă...
un eşec exotic cu o soţie tibetană pare nechibzuit.
Dar ca să-ţi răspund la întrebare, nu, n-am cunoscut.
Tu ?
Norocul unui prieten e o binecuvântare, Heinrich.
Îmi pare rău că nu te bucuri pentru noi.
Cred că te simţi foarte singur şi trist.
Heinrich !
S-a terminat războiul.
Au câştigat comuniştii ?
Războiul tău, prietene. A capitulat Germania.
Unde te duci ?
Acasă. În Austria.
Scrisoare.
Heinrich Harrer - dest. Tsarong Lhasa - Tibet
Ne va fi dor de tine.
Şi mie.
"Dragă dle Heinrich Harrer:"
"Nu eşti tatăl meu."
"Te rog să nu îmi mai scrii."
"Rolf Immendorf."
Onorabile Harry Harrer ?
- Da ? - O scrisoare pentru dvs.
Onorabilul Heinrich Harrer nu mai vrea scrisori.
E din partea sfintei mame a sfinţiei sale, Dalai Lama.
Mulţumesc că aţi venit, dle Harrer.
Vă mulţumesc că m-aţi invitat.
Cunoaşteţi regulile de protocol referitoare la fiul meu ?
Nu tocmai... Ştiu că trebuie să mă aplec şi să mă prosternez.
Când sunteţi în prezenţa sfinţiei sale
trebuie să staţi întotdeauna în picioare...
...aplecat cu reverenţă, cu mâinile împreunate.
Când staţi jos, trebuie să fiţi întotdeauna
la un nivel inferior faţă de el.
Nu îl priviţi niciodată în ochi. Nu vorbiţi niciodată înaintea lui.
Adresaţi-vă întotdeauna cu "Sfinţia Ta".
Nu îi întoarceţi niciodată spatele. Şi, mai ales, nu îl atingeţi niciodată.
Este reîncarnarea lui Avalokiteshvara,
Bodhisattva Îndurării.
După recunoaşterea sa, i s-a dat numele
Jetsun Jamphel Ngawang Lobsang Yeshi Tenzin Gyatso...
Domnul Sfânt, Preaslăvit, Apărător Elocvent, Îndurător
şi Învăţat al Credinţei, Ocean de Înţelepciune.
Sfinţia sa, Dalai Lama, ar dori să vă cunoască, dle Harrer.
Întrucât consilierii săi nu au permis o audienţă privată cu dvs...
sfinţia sa m-a rugat
să vă aduc la întâlnirea mea lunară.
Sunt onorat şi profund emoţionat.
Bună ziua.
Păr galben.
Ai păr şi pe braţe ? Şi pe picioare ?
- Dar tu ? - Dle Harrer.
E o onoare să te întâlnesc, Sfinţia Ta.
Îţi plac filmele ?
Nu am mai văzut un film de opt ani, dar, din câte îmi amintesc, da.
Şi mie.
Mă bucur să aud asta.
Am un aparat de proiecţie. Şi filme.
Vreau să construiesc un cinematograf. Aici, la Potala.
Cu scaune, cu tot ce trebuie.
- Ar fi bine cu scaune. - Poţi să-l construieşti ?
- Poftim ? - Poţi să construieşti un cinematograf ?
Consilierii mei nu pot să dezaprobe, iar tu vei fi bine plătit.
Va trebui să vii aici să-l construieşti, în fiecare zi.
Când vii, mă vizitezi. Putem vorbi despre multe subiecte.
Aş dori să aflu despre lumea de unde vii.
De exemplu, unde e Paris, Franţa ? Ce e un cocteil Molotov ?
- Cine e Jack Spintecătorul ? - Kundun.
Îmi poţi spune multe lucruri.
Sunt bucuros să îţi fiu de folos, Sfinţia Ta.
Care e problema ?
- Ce s-a întâmplat ? - Viermi.
Te rugăm, nu mai face rău viermilor. Te rugăm.
Viermilor ?
Într-o viaţă anterioară, acest vierme nevinovat poate să fi fost mama ta.
Vă rog, nu mai faceţi rău.
E imposibil. Vă rog.
Vezi tu,
tibetanii cred că toate creaturile vii au fost mamele lor într-o viaţă anterioară.
Aşa că trebuie să le arătăm respect şi să le răsplătim bunătatea.
Nu trebuie să facem niciodată rău unei vietăţi.
Nu poţi cere unui popor evlavios să încalce o învăţătură importantă.
Dar, Sfinţia Ta...
cu tot respectul, nu putem...
Îmi cer scuze, nu putem să salvăm toţi viermii
dacă vrem să construim cinematograful în viaţa asta.
Eşti deştept. Găseşte o soluţie.
Între timp, poţi să-mi explici ce înseamnă "ascensor".
Antarctica. E jos.
- Aici. - Da.
Fantastic.
Anglia.
Nu te uita la mine după ajutor.
Aici ?
La naiba.
Îl cunosc. Claxonează.
Salut !
Virează !
Frânează !
Heinrich.
Peter.
Veşmântul unui ministru e mai fin decât veşmântul tău vechi, nu ?
Luaţi loc.
Vă rog.
Cred că eşti foarte deştept dacă ai fost promovat aşa de sus.
Nu intenţionam să fiu secretar toată viaţa.
Aşa se pare.
Felicitări.
Rău augur !
Din sediul din Pekin,
preşedintele Mao Tse-tung a fost proclamat conducătorul
noii Republici Populare Chineze.
Preşedintele Mao a afirmat că prima sarcină a regimului comunist
este de a reuni patria chineză.
A declarat că regatul îndepărtat al Tibetului,
face parte integrală din teritoriul chinez...
...şi trebuie să se alăture noii mari republici.
"Trebuie să se alăture noii mari republici."
Republica Populară Chineză este anunţată...
...că guvernul Tibetului nu recunoaşte niciun suveran străin.
Suntem o naţiune independentă.
Toate oficialităţile chineze vor părăsi graniţele Tibetului.
Vă urăm o reîntoarcere fericită în patria natală.
Călătorie plăcută şi sigură înapoi în China.
Drum bun şi în siguranţă.
Vă urăm întoarcere plăcută în patrie.
- Vă urăm fericire şi prosperitate. - Ngawang Jigme.
Lasă-mă să mă uit.
Linia vieţii e foarte lungă.
Spre deosebire de a celorlalţi.
Când e spre lumină, e zi.
Când e în umbră, e noapte.
Aşa că, dacă răsare soarele la Lhasa...
...înseamnă că apune...
probabil la New York.
De aceea nu poate fi aceeaşi oră peste tot.
- Am lămurit întrebarea ta ? - Da.
Spune-mi mai multe.
Ce altceva vrei să ştii ?
În curând, vei intra în lumea mass mediei.
Pot asculta ştirile de pe întreaga planetă ?
Nu ştiu dacă transmit ştiri în direct din insulele Tonga,
dar, în general, da.
Asculţi ştirile din ţara ta ?
Din Austria ?
Nu. Luminează-mi aici, Kundun.
De ce ? E casa ta.
Nu mai e casa mea.
Nu ai rude şi prieteni acolo ?
Câţiva prieteni, rude n-am.
Ţine lanterna nemişcată, Sfinţia Ta.
De ce ? Au murit toţi ?
Ştii că există şi alte propoziţii în afară de cele interogative ?
Am fost căsătorit, dar am divorţat.
Ce ai făcut ?
Nu am vrut un copil, aşa că am fugit şi m-am urcat pe munte.
Ai un copil, Heinrich ?
Deşi nu o să-l văd niciodată.
Bine.
Să îţi arăt cum funcţionează.
- Dă-i tare. - Da, dle Harrer.
Crăciun Fericit !
Mulţumesc.
Crăciun Fericit !
Mulţumesc.
Cu ce ocazie specială ?
E Crăciunul. Asta e pentru tine, prietene.
Poftim.
"L-am găsit într-un magazin din Barkhor."
"A călătorit mult şi s-a întors în sfârşit acasă."
"Îţi mulţumesc că îmi eşti prieten. Heinrich."
E incredibil.
Mulţumesc pentru că mi-ai salvat viaţa.
...trebuie eliberat de opresiunea religioasă.
Tibetanii trebuie să se reunească
- cu fraţii şi surorile lor... - Opreşte-l.
- ...din marea familie a Chinei. - Iartă-mă.
Străinii controlează guvernul corupt al Tibetului.
Tovarăşii noştri tibetani trebuie eliberaţi de sub imperialismul străin.
Milioanele de sclavi tibetani trebuie eliberaţi.
Câţi străini sunt în Tibet ?
Tu, Heinrich...
Tibetul va fi eliberat.
V-a chemat, dle Harrer.
Kundun ?
Distrugeau satul în care m-am născut, Takster din Amdo.
A fost îngrozitor.
A fost un vis. Ai visat urât. Atâta tot.
Dar părea aşa de real. De unde mi-a venit ?
Mintea mea nu poate imagina lucruri atât de îngrozitoare.
Nu pot dormi. Mi-e teamă că voi visa din nou.
Doi insomniaci.
Spune-mi o poveste, Heinrich.
Spune-mi o poveste cu urcatul pe munte.
Aşa te fac să adormi.
Astea mă plictisesc şi pe mine.
Atunci spune-mi de ce îţi place alpinismul.
Ce...
Simplitatea desăvârşită. Asta îmi place.
Când te urci pe munte, ai mintea limpede...
...nu te mai tulbură nimic. Te concentrezi.
Deodată lumina devine mai intensă,
sunetele mai acute...
...şi te simţi pătruns...
...de prezenţa puternică a vieţii.
Am mai simţit asta doar o dată.
Când ?
În prezenţa ta, Kundun.
Chinezii au întărit paza în zonele nordice de frontieră.
Au prădat un sat, au distrus mănăstiri,
au ars scripturi şi au deteriorat relicve sfinte.
Ni s-a spus că au ucis câţiva călugări...
- Ce sat ? - Takster din Amdo.
Unde s-a născut sfinţia sa.
Spune.
Când erai ministrul apărării al fostului Dalai Lama
voiai să reorganizezi armata.
Poţi s-o faci acum ?
Armata de Eliberare a Poporului are un milion de soldaţi.
Noi avem 8.000 de oameni, 50 de piese de artilerie
şi câteva sute de mortiere şi mitraliere.
Misiunea e imposibilă.
Refuzi numirea ?
Nu, o accept cu onoare.
Dvs, dlor, vă pricepeţi la război. Ce tip de arme recomandaţi ?
Se pare că trupele chineze înaintează către graniţa noastră din nord.
Unde e sfinţia sa ?
Gloria încoronării britanice.
Nicăieri în lume nu există ceva asemănător de frumos.
De puţine ori în viaţă ni se întâmplă să trăim o astfel de zi
când ştim că suntem martorii construcţiei istoriei,
când ştim că generaţiile viitoare vor sărbători această zi.
Căci 12 mai 1937 va fi una dintre datele istoriei
despre care vor învăţa şcolarii, probabil o mie de ani de acum înainte.
Emoţia puternică...
Crezi că, într-o zi, lumea va privi Tibetul pe un ecran de cinema...
şi se va întreba ce s-a întâmplat cu noi ?
Cortegiul înaintează.
Nu ştiu.
Nu ai răspuns la toate întrebările, Heinrich ?
Nu.
Nu am.
Pe acelaşi teren pe care tibetanii se adunau la picnicurile tradiţionale,
pământul era nivelat pentru o pistă
ca să poată ateriza avionul cu cei trei generali chinezi.
În apropiere, armata tibetană executa manevre.
Unii soldaţi poartă cuirase vechi cu zale.
Aduc flinte şi suliţe ca arme.
Spectacolul unei naţiuni paşnice, încercând în zadar să formeze o armată.
Teama de război de pe feţele prietenilor mei...
Pe loc repaus !
...atinge o coardă sensibilă, de mult îngropată.
Ecouri ale agresiunilor făcute de ţara mea,
dorinţa de a domina popoarele mai slabe,
mă umplu de ruşine.
Mă cutremur când îmi amintesc că, demult, aveam aceleaşi idealuri,
nedeosebindu-mă o vreme
de aceşti chinezi intoleranţi.
Tibetanii spun că duşmanul e cel mai bun învăţător,
pentru că doar duşmanul te ajută să devii răbdător şi îndurător.
Aceştia cred, fără putinţă de tăgadă, că puterea religiei lor
îi va proteja împotriva chinezilor.
În timpul pregătirilor pentru vizita generalilor
au loc ceremonii sacre în întregul oraş.
Au fost sculptate în unt, cu mare grijă, figuri divine.
Topindu-se în bătaia soarelui, ne amintesc că nimic nu durează veşnic.
Diplomatul de succes al cabinetului, ministrul Ngawang Jigme
s-a oferit să-i întâmpine personal pe generalii chinezi
şi să-i conducă la Lhasa.</>
Nu merită onoarea de a ridica steagul chinezesc.
Când nu eşti puternic ca să lupţi, trebuie să-ţi îmbrăţişezi duşmanul.
Când te strânge în braţe, nu te mai poate ochi cu pistolul.
Politica nu e o chestiune de onoare, prietene.
Istoria se repetă, chiar şi în paradis.
Dle general, vom fi primiţi în audienţă de...
Dle general, călugării fac această mandala din nisip de zile întregi.
E un simbol al iluminării şi al păcii.
Dle general !
Nu ne aşezăm mai jos ca el.
Dar e obiceiul nostru.
Pot să mă aşez eu jos.
Sfinţia Voastră, dumnealor sunt generalul Chang Jing Wu...
generalul Than Gua Ha, generalul Than Gua San.
Vor o audienţă cu domnia voastră.
Vă urez fericire şi prosperitate.
Promit autonomie regională şi libertate de credinţă
dacă Tibetul acceptă China în calitate de conducător politic.
Până la majorat, regentul este conducătorul politic al Tibetului.
Ar fi trebuit să-i cereţi lui o audienţă
pentru a discuta aceste probleme importante.
Experienţa mea în astfel de lucruri este limitată.
Eu nu sunt decât un simplu călugăr budist.
Nu cunosc decât scriptura şi cuvintele Domnului Buddha.
A spus: "Toate fiinţele tremură în faţa pericolului şi a morţii."
"Viaţa e dragă tuturor."
"Dacă omul ia asta în considerare, nu mai omoară şi nu împinge la moarte."
Trebuie să înţelegeţi.
Aceste cuvinte sunt întipărite în inima fiecărui tibetan.
De aceea suntem un popor paşnic
care respinge violenţa din principiu.
Mă rog ca să consideraţi acest lucru ca pe un punct forte al nostru
nu ca pe un punct slab.
Vă mulţumesc pentru vizită.
O ofertă pentru cei luminaţi.
Religia e otravă.
Chinezii au atacat frontiera tibetană lângă Dengo.
Nu !
"Azi, în zori, 84.000 de soldaţi ai forţelor armate"
"sub comanda generalului Chang Jing Wu..."
"...au atacat frontiera tibetană lângă Dengo."
"Armata tibetană consideră că un atac asupra Chamdo e iminent."
"Ngawang Jigme, noul guvernator numit,"
"pregăteşte trimiterea trupelor înaintea coloanei"
"chineze, pentru a le opri înaintarea."
După cum ştii, Ngawang Jigme, Chamdo e poarta spre Tibet.
Dacă Chamdo cade, va cădea întregul Tibet.
Dacă n-aş fi ştiut asta, n-aş fi fost numit guvernator.
Sper că ştii că soldaţii noştri vor lupta împotriva chinezilor până la ultimul.
Mai degrabă mor decât să se predea.
Stai liniştit, nu se predă nimeni cât timp sunt eu în Chamdo.
Contactează Lhasa.
Acum.
Cerem permisiunea să ne predăm.
- Dar nu se predă... - Am spus să contactezi Lhasa.
Permisiunea să ne predăm acum.
Am pierdut războiul în 11 zile, Heinrich.
Predându-ne, am semnat sentinţa la moarte.
Mă tem că prietenul nostru, Ngawang Jigme, a semnat-o.
A părăsit Chamdo şi a distrus tot arsenalul nostru.
Fără arme şi muniţie
nu exista speranţă pentru soldaţii care doreau să lupte.
Trupele noastre de gherilă ar fi putut apăra trecătorile din munţi,
luni întregi, poate ani.
Am fi câştigat timp ca să cerem ajutorul altor naţiuni.
Acum totul e pierdut.
Au dărâmat porţile.
Salut, prietene.
Am făcut ce era mai bine pentru ţara noastră...
...pentru Tibet.
În drum spre Lhasa, am văzut tibetani purtând astfel de haine.
"Soldaţi chinezi. Foarte amabili."
"Îţi dau mâncare, haine, bani. Foarte amabili."
Mi se pare ciudat că un obiect atât de inofensiv, precum o haină
poate simboliza o minciună atât de mare.
După atâţia ani, tot nu înţelegi comportamentul tibetan.
E de neiertat să înapoiezi un dar.
Un om ce şi-a trădat cultura nu trebuie să ţină prelegeri despre obiceiuri.
A fost un moment în care ţi-am dorit moartea
dar ruşinea va fi tortura ta.
Iar tortura va fi viaţa ta.
Îţi doresc să fie cât mai lungă.
Ne rugăm ca sfinţiei sale, Dalai Lama,
să i se dea puterea să-şi unifice poporul.
Cerem cu umilinţă guvernului tibetan să ne onoreze cererea
şi să-l lase pe Dalai Lama să obţină majoritatea politică.
DAŢI-I PUTEREA LUI DALAI LAMA
Tot palatul e în panică.
Mă ascund o zi de lume.
E cam greu într-o casă de sticlă.
E Clar de lună de Debussy.
Ce altceva ?
Ce mai ştii despre melodia asta ?
Kundun.
El, el şi cu el.
Sper că ai primit invitaţia la ceremonia de întronare.
Da, mulţumesc.
- E săptămâna viitoare. - Mulţumesc.
Arăt ca un tocilar ?
Nu, îţi stă bine.
Avem o zicală în Tibet:
"Dacă problema poate fi rezolvată, nu are rost să-ţi faci griji."
"Dacă nu poate fi rezolvată, îngrijorarea nu ajută la nimic."
Aşa că nu te mai îngrijora, Heinrich.
Trebuie să pleci.
Trebuie să părăseşti Tibetul, Kundun. Viaţa ta e în mare pericol.
Iartă-mi îndrăzneala, dar am aranjat să te scot în siguranţă din ţară.
Trebuie să plecăm imediat după întronare.
Chinezii nu se aşteaptă...
Cum pot să ajut oamenii dacă fug de ei ?
Ce fel de conducător aş fi ?
Trebuie să rămân aici, Heinrich.
Servindu-i pe alţii mă eliberez pe mine.
- Atunci nu plec nici eu. - De ce ?
Pentru că tu eşti calea mea spre eliberare.
Buddha a spus: "Nu vă veţi mântui doar dacă mă priviţi."
"E nevoie de un zel neobosit."
Aşa că munceşte mult şi caută-ţi mântuirea cu sârguinţă.
Nu sunt fiul tău...
...şi nu te-am considerat niciodată tatăl meu.
Te comportai mult prea familiar cu mine.
Te gândeşti vreodată la el ?
La ce te gândeşti ?
Nu e un gând conştient, Kundun.
E tot timpul cu mine.
Când am traversat Tibetul, era cu mine.
Când am venit la Lhasa, era cu mine.
Când stau lângă tine...
...el e cu mine.
Nu îmi pot da seama cum mi-am închipuit lumea fără el.
Atunci ar trebui să te întorci acasă şi să-i fii tată.
Ştiu.
Ai terminat aici cu mine.
Dar trebuie să rămâi la întronarea mea.
Vreau să mă vezi cu toată pompa şi gloria.
Va fi o plăcere, prietene.
Din partea guvernului din Tibet,
Sfinţia Ta, cel de-al paisprezecelea Dalai Lama,
te rugăm să conduci poporul
ca lider spiritual şi temporar al Tibetului.
La rugămintea şi dorinţa voastră, accept cu umilinţă.
Ceai cu unt. N-a fost ceaiul meu preferat.
- Mi-a ajuns unul. - Da, trebuie să respectăm obiceiul.
Se toarnă o ceaşcă de ceai pentru persoana dragă care pleacă.
Rămâne neatinsă, aşteptând întoarcerea sa.
Toţi călătorii să găsească fericirea oriunde se duc.
Fără eforturi, să realizeze tot ce şi-au propus să facă.
Întorcându-se în siguranţă la ţărm...
...să se alăture cu bucurie rudelor lor.
Dle Harrer...
...de la sfinţia sa.
Bună.
- Bună, Horst. - Bună, Heinrich.
Rolf, vino să-l cunoşti.
Nu, nu vreau.
Îmi permiţi ?
Rolf, nu te grăbi.
Bine, fiule.
Foarte bine.
Un milion de tibetani au murit în urma ocupaţiei chineze a Tibetului.
Şase mii de mănăstiri au fost distruse.
În 1959, Dalai Lama a fost forţat să fugă în India.
Trăieşte şi astăzi acolo, încercând să încheie un acord de pace cu chinezii.
În 1989, i-a fost acordat premiul Nobel pentru pace.
Heinrich Harrer şi Dalai Lama au rămas prieteni până în ziua de azi.
RETAIL SUBTITLE Driv3r
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro