Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
În fiecare an, tinerele pe la 20 de ani vin în New York
în căutarea celor doi "D".
Designeri şi Dragoste.
Ce rochie mişto ai!
În urmă cu 20 de ani, eram una dintre ele.
SEX AND THE CITY 2008 - Oferit de www.RadioFLy.ws
Traducerea: Felixuca & Teacher Adaptarea: Felixuca RadioFLy Team (c) 2008 www.RadioFLy.ws
Potolindu-mi devreme interesul pentru designeri,
m-am bazat în curând doar pe căutarea dragostei.
Se dovedeşte că femeile nu se pricep la iubire la fel de mult ca la modă.
Ce? Eşti însurat?
Nemernicule!
Este evident.
De asta aveţi nevoie de ajutor să îi găsiţi.
Mult ajutor.
"Ajutor" însemnând Charlotte York,
Miranda Hobbes,
şi Samantha Jones.
Numele meu este Carrie Bradshaw.
Şi sunt scriitoare.
An după an, prietenele mele burlace au fost salvarea mea.
Apoi, după cum s-a dovedit, biletul meu către glorie.
Îmi caut perechea de 15 ani. M-am săturat. Unde este EL?
Charlotte căuta iubirea perfectă.
Lui Trey nu i se scoală!
Sau măcar aproape perfectă.
M-am convertit la iudaism.
Nu suntem sterpi, avem doar probleme de fertilitate.
- Ne dau copilul! - Acesta e copilul nostru!
Charlotte s-a dus cu Harry până în China
şi s-au întors cu fiica lor adoptivă, Lily.
Miranda era un discipol al "iubirii dure".
La revedere şi mulţumesc pentru partida de sex.
- Steve, sunt gravidă. - Ce?
Eu, Miranda Hobbes, îl iau drept soţ pe Steve...
Şi Miranda s-a mutat în Brooklin, pentru Brady şi Steve.
Cine vrea o îngheţată?
Iubirea cea mare a Samanthei era sexul.
Mult sex.
Am întâlnit un tip a cărui spermă avea un gust ciudat.
Îmi puteţi anula budinca de orez comandată?
Şi apoi a găsit un bărbat care reunea sexul şi iubirea.
Te voi face vedetă!
Da, este interesat!
Iar Samantha s-a mutat la Hollywood cu starul TV, Smith Jarrod.
Iar eu...
Căutam ceva important.
Urcă.
Domnul Big.
Se dovedeşte că atunci când îţi găseşti marea iubire,
nu e mereu uşor.
Spune-mi că eu sunt aleasa.
Şi în pofida tuturor celorlalte capitole din viaţa mea,
nimeni nu a reuşit vreodată să fie suficient de important pentru mine.
Până când...
Carrie, tu eşti aleasa.
Şi atunci am devenit unica femeie pentru el.
Trei cărţi şi trei ani mai târziu,
încă ne mai simţim ca acele patru fete singure.
Şi deşi timpul nu ne-a cruţat,
am reuşit să rămân exact aşa cum eram înainte.
Îndrăgostită.
Mulţumesc.
Am un presentiment bun legat de asta, puştoaico.
Sper, mereu mi-a plăcut cartierul acesta.
Bună. 3 C.
Găsirea apartamentului perfect în New York
e ca şi găsirea partenerului perfect.
Poate dura ani buni.
- Al câtelea este? - Al 33-lea.
33 cu noroc.
E cel mai prost. V-am lăsat un mesaj.
Şi bucătăria e pe aici.
Asta e fereastra cu cea mai frumoasă privelişte.
34? 34 cu noroc!
Mai e ceva liber? Ne interesează mult clădirea aceasta.
Mai e un apartament care încă nu a ieşit pe piaţă.
Vreţi să îl vedeţi?
- Sigur. - Bine, atunci.
E mai scump decât aţi fi fost dispuşi să plătiţi...
- Cu cât mai mult? - Mai mult.
Deci aici ţin lumina...
Doamne! Am murit şi am ajuns în raiul imobiliar!
Doar o căsuţă simplă pentru un cuplu.
Şi aici e terasa de pe acoperiş...
Ce, Nirvana?
Bună! Locuiesc aici.
Soţia dv. are un simţ al umorului dezvoltat.
- Nu sunt căsătoriţi. - E prietenul meu.
Pe aici.
Nu sunt cam bătrân să mă prezinţi drept prietenul tău?
Ai dreptate. De acum încolo, vei fi tovarăşul meu masculin.
- Parcă ai vorbi despre un căţel. - Păi dacă ţi se potriveşte...
Acesta este dormitorul.
E oribil.
Îl urăsc! Mă dor ochii!
Cum de este disponibil măcar locul ăsta?
Un divorţ trist.
Dacă locuiau aici, de ce s-au certat?
Acum înţeleg de ce au divorţat.
Îţi pot construi un dressing mai bun.
Bun sosit acasă, iubito.
Ne permitem aşa ceva?
Mă ocup eu.
Bine...
"Mă ocup eu", pur şi simplu, de parcă plătea cafeaua.
Şi e perfect?
Cu excepţia dulapului, pe care îl putem reface,
iar Big spune că şi bucătăria trebuie refăcută.
Desigur, nu am de unde şti, pentru că îţi ţin pulovere în cuptor!
Deci el l-a cumpărat şi tu o să locuieşti cu el!
- Da. - Dar îţi păstrezi şi vechea locuinţă, nu?
Nu m-am gândit încă la toate detaliile, dar sunt deşteaptă...
sigur mă voi gândi la ceva care să îmi convină.
Mă asiguram că eşti cu adevărat deşteaptă.
Te iubesc, Miranda, dar nu îţi mai face griji o clipă şi
simţi ce vreau eu să simţi. Gelozie!
Că o să locuiesc într-un minunat apartament cu terasă în Manhattan.
Bine, sunt geloasă.
- Mulţumesc. - Locuieşti în raiul imobiliar
şi eu locuiesc în Brooklin.
În "New York Magazine" scria că Brooklin e "noul Manhattan".
Cine-a scris asta sigur stă în Brooklin.
Uite-o! Hei, Hollywood!
- Cum a fost zborul? - Fabulos!
Să intrăm! Sunt aŞa de încântată!
Era o ocazie rară care reunea toate tipurile de newyorkeze.
Blaire era o chelnăriţă devenită model, devenită actriţă,
devenită iubita unui miliardar
care într-o seară, revenind acasă,
s-a trezit aruncată în stradă.
Şi acum îşi aplica răzbunarea supremă:
vânzarea jenantă prin licitaţie publică a tuturor bijuteriilor
pe care i le făcuse milionarul cadou pe când erau fericiţi.
Iată-l.
Iubirea mea.
E superb.
L-am văzut în catalog, i-am simţit mirosul.
Această floare este chiar esenţa mea,
unică, plină de foc.
Şi cam prea costisitoare.
Exact.
Hai să cheltuim nişte bani făcuţi la Hollywood!
Şi acum, obiectul nr. 39, Inelul cu Floare.
Licitaţia începe de la 10.000$.
10.000, mulţumesc, dnă. 15.000.
Avem acum 15.000 de dolari...
Licitează pentru cineva, prin telefon.
Nu e corect.
Căţea.
Şi-a scos mănuşile.
30.000, 35.000...
EU îl merit!
40.000, mulţumesc. 45.000.
Am ajuns la 45.000$ acum.
50 ai dracului de mii!
50.000.
S-au licitat 55.000$.
Oferiţi 60.000?
60.000 pentru persoana cu limbaj colorat?
Mai degrabă aş rămâne la 50.
Credeam că licitaţia asta va fi mai amuzantă,
dar de fapt e mai degrabă tristă.
Nu-i aşa?
Credeam că e trist pentru mine, pentru că o cunosc.
Dar chiar este trist, nu?
Şi e ciudat... pentru că erau încă fericiţi.
Da, până nu au mai fost aşa.
Nu-i aşa?
I-am zis să nu se mărite, dar nu m-a ascultat.
El mai fusese însurat de trei ori, era ceva cu el.
Ne-a ignorat, şi când ea a venit odată acasă târziu,
o încuiase pe dinafară.
Nici nu avea unde să locuiască.
Ce păcat!
După 10 ani...
Şi era o fată deşteaptă.
Dar s-a îndrăgostit.
Mă gândeam
să îmi vând apartamentul şi să bag banii în altceva.
De ce?
- Îţi adori apartamentul. - Ştiu, dar
e suficient loc în apartamentul cel nou.
Şi, pe lângă asta...
vreau să ne clădim o viaţă acolo.
Vreau să fie al nostru.
Dar e al nostru.
L-am cumpărat pentru noi.
E uimitor, dar...
TU l-ai cumpărat.
Deci de fapt e al tău şi
dacă s-ar întâmpla ceva...
Ce să se întâmple?
Trebuie să fim deştepţi, nu suntem căsătoriţi, nu am drepturi legale,
pentru casa asta pe care am construit-o.
Cu tine.
Vrei să ne căsătorim?
Nu credeam că e o opţiune.
Şi dacă ar fi o opţiune?
Tu vrei să te însori?
Nu m-ar deranja să mă însor cu tine.
Pe tine te-ar deranja să te măriţi cu mine?
Nu... dacă asta îţi doreşti tu.
Asta îţi doreşti?
Te vreau pe tine.
Deci... bine!
- Serios, ne căsătorim? - Ne căsătorim.
- Să îţi cumpăr un diamant? - Nu, nu.
Doar să-mi iei un dulap foarte mare!
Deci... seara trecută, vorbeam
despre, ştiţi voi, mutatul împreună, viitorul nostru...
şi ziceam că ar fi logic, dacă mergem înainte...
Păi?
Ne-am hotărât să ne căsătorim.
Şi eu am surzit.
Sunt aşa încântată!
- Toţi se uită la noi. - Scuze!
Îmi cer scuze, tuturor, dar...
ea e prietena mea,
şi tocmai s-a logodit,
şi ieşea cu un tip de...10 ani!
Îmi vine să intru în pământ.
Îmi ţiuie urechea stângă.
Şi vestea cea mare urma să călătorească cu viteza fulgerului.
Samantha Jones.
Am luat o decizie pentru care sper că te vei bucura.
Dragă, în sfârşit ţi-ai făcut injecţii cu Botox!
Nu, nu mi-am făcut injecţii cu Botox.
Crede-mă, Carrie, o să-ţi placă la nebunie...
Nu am sunat să discut despre Botox.
Spuneam şi eu.
Aşadar...
Săptămâna trecută, după licitaţie, am început să mă gândesc
la opţiunile mele.
Şi...
Şi... păi...
Big şi cu mine ne-am decis să ne căsătorim.
Serios?
Da.
Este... grozav.
Parcă erai mai încântată de Botox.
Draga mea, sunt încântată, dar mă cunoşti.
Nu cred în căsătorie, dar Botox, pe de altă parte,
funcţionează de fiecare dată.
- Aveţi un apel pe linia 2. - Trebuie să închid.
Putem vorbi când vin în oraş, săptămâna viitoare.
Alo?
Cred că eram şocată.
Tu, să te măriţi!
Nu e o persoană oarecare, eşti tu!
Te înţeleg.
Credeam că nu doreşti să te măriţi, după povestea cu Aidan.
Aşa că te-am trecut în dosarul "nu ne vom mărita niciodată"
şi acum va trebui să te scot de acolo.
Păi, îmi pare rău de hârtiile în plus...
O să-ţi trimit factura.
Samantha, totul pare aşa de diferit de data asta.
Nu e un clişeu, îngenuncherea romantică, e vorba doar de...
doi adulţi care iau decizia să îşi petreacă viaţa împreună.
Păi mă bucur pentru tine.
Şi încă ceva:
Vreau să-mi fii domnişoară de onoare.
Ce zici de asta?
Exact ce credeai tu despre Botox: dureros şi inutil.
74, 75, 76.. 76 de invitaţi!
75 sună mai bine! O nuntă mică, de 75 de invitaţi.
76 de tromboane? Da. 76 de invitaţi? Nu.
Ca dar de nuntă, Charlotte mi l-a adus pe Anthony Marentino,
prieten şi organizator de nunţi.
Păi...
Tranşant! Îmi place!
Sper să fii la fel de decisă în privinţa locaţiei şi a rochiei.
Am găsit deja o rochie!
- Ce? Când? - Zilele trecute. O am chiar aici.
- Sper să fie frumoasă! - Sunt aşa emoţionată!
Iat-o!
Exact la reacţia asta mă aşteptam.
E drăguţă... dar e aşa de simplă!
Simplă şi clasică.
Când am văzut-o mi-am zis: asta trebuie să port la nunta mea cu Big.
Cine e designerul? De la care casă de modă este?
Nu, am găsit-o la un magazin retro.
Mireasa va purta o rochie fără nume...
Haide, ştii că o voi accesoriza, o să iau nişte pantofi...
Invitaţia e mai pretenţioasă decât rochia.
Am auzit!
Aşa am şi vrut!
Să nu spuneţi nimănui...
"Cea mai cunoscută burlacă, Carrie Bradshaw",
"se va mărita cu omul de afaceri cu avere de un milion de dolari,"
"John James Preston, toamna viitoare".
Nunta noastră e la pagina 6.
Cine a scris aşa ceva?
"Dovedindu-le femeilor singure că există finaluri fericite la peste 40 de ani".
Carrie! Felicitări!
Se părea că pe oriunde aş fi mers, oamenii citiseră pagina 6.
Chiar oameni la care nu mă aşteptam, redactorul de la Vogue, Enid.
Scoatem ediţia noastră anuală cu categorii de vârstă,
şi aş vrea să te ocupi de femeile de 40 de ani.
Super.
- Cui îi iau interviu? - Nimănui. Tu ai 40 de ani.
Vreau să apari în revistă ca femeia de 40 de ani
- şi aici vine surpriza strălucită - mireasă!
Stai...
O să apar în revistă?
La categoria "couture" pentru mirese.
E o ocazie unică în viaţă,
aşa că scuteşte-mă de crizele de personalitate
şi doar spune "da".
Sunt foarte flatată, dar
sincer...
Designeri Vogue, fotografi Vogue,
retuşori de imagine Vogue...
Dă din cap.
Spune "da".
Mulţumesc. Va fi o senzaţie.
Îi vom spune "Ultima fată singură".
Păi...
nu prea sunt "ultima fată singură".
Nu, dar la 40 de ani e ultima oară când o femeie
poate fi fotografiată în rochie de mireasă
fără să ridice neintenţionat câteva sprâncene.
Credeam că subiectul va fi "Stil la orice vârstă".
Stil, da. Dar mireasă... nu.
O zi normală de miercuri, când ieşi cu prietenii vechi,
ca Stanford Blatch,
şi cu nişte prieteni noi, ca Vera Wang.
Arată chiar bine pentru cineva despre care nu credeam
că are gena "miresei".
Cred că îi trebuia bărbatul potrivit.
Şi rochia potrivită.
Când mă voi mărita şi eu voi purta aşa ceva.
Doar că mai grandioasă.
Caroline Herrera.
Minunat. Bună treabă, tuturor.
Christian Lacroix.
Lanvin.
Dior.
Şi Oscar de la Renta.
Şi, în sfârşit,
Vivienne Westwood.
O rochie aşa de specială,
că putea face să lăcrimeze
până şi cele mai mari sceptice dintre femei.
Şi apoi...
s-a întâmplat imposibilul.
Dragă Carrie, ţi-am văzut pozele din Vogue.
Rochia aceasta îţi aparţine. Vivienne Westwood.
Şi, cu o lovitură, Vivienne Westwood a eliminat rochia aleasă de mine.
Citeai?
Eşti ultima persoană de pe pământ care mai împrumută cărţi de la bibliotecă?
Îmi place mirosul.
Este o vechitură.
"Scrisori de dragoste ale bărbaţilor celebri".
Volumul I.
Scriu şi de mine?
Nu, dar apar unii dintre colegii tăi de clasă,
Voltaire, Napoleon...
Domnişoară, trebuie să îţi iei ochelari.
Ba nu. Îi am pe ai tăi.
Bine. Asta e a lui Napoleon.
Draga mea Josephine,
mă trezesc consumat de gândul la tine.
Asta de la un tip considerat direct.
De ce citeşti asta?
Fac cercetare pentru noua mea carte.
- Despre ce va fi vorba în ea? - Iubire.
Până acum scriam despre găsirea iubirii
acum voi scrie despre ce se întâmplă după ce o găseşti.
Interesant.
Ce se întâmplă?
Aşteaptă să vezi.
Ascultă aici, Beethoven.
Să te auzim, Ludwig!
Gândurile mele merg spre tine, iubirea mea nemuritoare,
pot trăi doar în întregime lângă tine sau deloc.
Avea stil.
Fii calmă, viaţa mea, întregul meu univers.
Doar prin analiza calmă a existenţei noastre
ne putem atinge scopul de a trăi împreună.
Iubeşte-mă, nu desconsidera cea mai credincioasă inimă,
a iubitului tău.
Mereu a ta, mereu a mea,
mereu a noastră.
Tu mi-ai scris vreodată o scrisoare de iubire?
- Poate un fax de iubire... - Oare am primit vreun fax de amor?
Sigur ţi-a trimis vreunul secretara mea.
Ce să spun, iubito, nu e stilul meu.
Oricum, tipii ăia au fost separaţi de iubirile lor
de război sau de sute de kilometri...
Eu sunt chiar aici.
Mă faci foarte fericit.
Da, dă-mi în scris.
Cu mintea plină de preocupare prenupţială,
uitasem să mai înapoiez cărţile la bibliotecă.
Acum, poveşti de dragoste tragice ca
"La Răscruce de vânturi" şi "Love Story",
urmau să mă coste mai mult de câteva lacrimi.
Scuze, unde e nunta?
Sus.
Era locul perfect.
Big şi cu mine urma să ne căsătorim în strălucirea clasică
care găzduia toate marile poveşti de dragoste.
Unde e chelnerul cu nota?
Miranda, relaxează-te, Magda nici nu a terminat de mâncat.
Am de lucrat la un caz când ajungem acasă.
Trebuie să merg la baie.
Îl duc eu.
Mulţumesc, Magda.
Hai să îţi spălăm faţa frumoasă.
Ce?
Nu poţi să o laşi pe bona care munceşte din greu să îşi termine cina?
Îmi pare rău, sunt epuizată.
Brady m-a trezit la 5 dimineaţa.
Şi pe mine m-a trezit.
Da.
Nu trebuie să-l mai lăsăm pe Brady să vină în patul nostru.
Ai lapte pe buza de sus.
Acum ce mai e?
Mereu mă critici.
Ba nu!
Ai prefera să ai lapte pe buză şi să nu îţi spună nimeni?
Vrei să îmi spui ceva?
Aşteaptă, să nu ai încă orgasm!
Aşteaptă, treci tu deasupra!
Hai să terminăm odată!
Trebuie să ne trezim în patru ore jumătate.
Nu mai facem aproape deloc sex şi tu vrei să o terminăm odată?
Steve, facem sex.
Când am făcut ultima oară sex?
Era zăpadă pe jos.
Cât de des faceţi sex?
Miranda, te rog...
- Ce? - Are trei ani, nu ştie ce înseamnă.
Eu am 41, şi tot nu ştiu ce înseamnă.
Ştiu, dar ea repetă tot ce aude.
Dacă ştiam că nu vom vorbi pe faţă, ca-ntre fete
nu mai veneam cu avionul 5.000 de km.
Putem vorbi, dar să nu folosim cuvântul acela.
- Cât de des voi... - Coloraţi?
Mulţumesc.
Păi eu nu mă mai satur.
Aş putea colora în fiecare zi, toată ziua, de-ar fi după mine,
aş folosi fiecare creion din trusă.
Ne-am prins. Adori să colorezi.
De ce întrebi?
Păi, noaptea trecută eu şi Steve "coloram"...
- Şi eram pe cale să... - Ai orgasm.
Scuze, nu am găsit nimic cu creioane.
Şi el a vrut să facă schimb de poziţii
şi eu am zis: "hai să terminăm odată"!
Încerca să lungească lucrurile.
Şi asta e ceva rău?
Da, când ai un job full-time.
Eu am un job full-time!
Păi tu nu ai un copil de cinci ani, întâlniri şi şedinţe,
şi o soacră la azil cu boala Alzheimer.
Trecem printr-o fază când nu avem chef de colorat.
Aşa cum a venit va şi trece, nu?
Fiecare cuplu e diferit.
Eu şi Harry facem dragoste de două-trei ori pe săptămână.
Grozav, acum mă simt şi mai rău.
Când a fost ultima oară la tine?
În urmă cu şase luni.
Măiculiţă...
Pare mult.
Dar e doar o fază trecătoare.
Sunt sigură că da.
Ce zici, Carrie? Cu Big cum e?
Haide! Eu v-am spus... Spune-ne!
Nu, dar vă voi spune un lucru:
când Big colorează,
rar mai urmează tiparul de colorat.
Mi-aţi fost de mare ajutor.
John?
Bună.
Cu totul în afara tiparului.
Trimite-i-o lui Smith Jarrod, la adresa lui de la birou.
Trebuie să închid. S-a ivit ceva...
- Am un cadou pentru tine. - Până acum îmi place.
Cum... Stai! Tu erai la telefon, la licitaţie!
Ştiam cât de mult ţi-l doreşti.
Dar voiam să mi-l cumpăr singură.
Şi eu voiam să ţi-l ofer.
Pentru aniversarea noastră.
Ne-am întâlnit în urmă cu cinci ani, în ziua aceasta.
Aşa e!...
Îţi place?
Păi... să fie clar, nu e ca un inel cu diamant din-alea, da?
În cazul ăsta, îmi place la nebunie.
Este al doilea cel mai frumos lucru pe care l-am găsit vreodată acolo, înăuntru.
Acum... darul meu este puţin mai... elocvent.
Iubito...
- Trebuie să mă culc. - Să te culci? E 7.30.
Trebuie să fiu la studio la 6 dimineaţa şi trebuie să mă antrenez înainte.
Aşa începe.
Pe urmă, o să facem sex doar de 2-3 ori pe săptămână!
De atunci, seară de seară, când Smith îşi făcea somnul de frumuseţe,
Samantha a găsit ceva mai interesant de privit decât TiVo.
- Mai înaintează... - Bine.
- Ţine ochii închişi... - Bine.
Bine. Deschide ochii.
Nu a fost aşa de rău.
Până acum, toate sunt bune.
Doamne...
mă umpli de mândrie, domnule!
- Îţi place? - Dacă-mi place?
E dragoste la prima vedere.
- Păi... - E magnific.
Aşteaptă.
Ţine asta.
Abia acum cred că se întâmplă cu adevărat.
Nu pot să cred că apartamentul ţi s-a vândut aşa de repede!
E un semn!
Da...
Că preţul era prea mic.
Răspunde tu. A sosit mâncarea. Banii sunt pe masă.
Eu mă ocup de dulap.
Ar trebui să termin în vreo 70 de ani.
Bine. Un post-it roz - îl iei,
violet - arunci, galben - la păstrare.
Eşti o prietenă foarte bună!
Doamne.
Nu pot să cred, uite Lily, e Samantha!
Ce cauţi aici?
S-au întâmplat multe chestii în apartamentul ăsta,
trebuie să sărbătorim acest eveniment.
Doamne...
Vă amintiţi de asta?
Când Samantha a pus "Melodiile cele mai bune din anii '80",
eu am pus pe mine cele mai "rele" ţinute.
"Aruncă". "Păstrează". "Aruncă".
"Păstrează". "Aruncă". "Aruncă".
"Păstrează". "Păstrează". "Păstrează".
A fost nevoie de patru prietene şi de trei zile
să punem 20 de ani în 38 de cutii.
Mâine merg să o văd pe mama ta,
poate îl laşi tu pe Brady la prima lui petrecere fără noi.
Ne vedem la petrecerea gemenilor şi tu poţi să ajungi la bar la ora şase.
Ce s-a întâmplat?
Am făcut sex cu altcineva.
Eşti uimitoare, şi...
nu ştiu cum de ţi-am putut face asta.
Nu am mai făcut sex de mult timp şi...
Nu a însemnat nimic, s-a întâmplat doar o dată.
Şi asta mă ucide.
Pe tine te ucide?
S-a întâmplat.
Nu mă gândeam!
Nu mă urmări.
Miranda, sunt acelaşi om.
Aşa să fie?
Steve... Nu-mi vine să cred.
Asta am zis şi eu.
Da, e trist, dar
nu o să fac să devină şi mai trist stând într-un motel rău-famat
câtă vreme îmi caut altă locuinţă.
Îmi poţi da sarea?
În plus, trebuie să fiu în centru, aproape de Brooklin,
ca să păstrez viaţa lui Brady pe cât se poate de normală.
Eu o să îl ţin câteva zile, apoi Steve îl va ţine câteva zile,
iar Magda va sta când cu unul, când cu celălalt.
Ştiu că întrebarea e cam ciudată,
dar Steve cum se descurcă?
Spune că e devastat. Mă imploră să îl iert.
Nu se va întâmpla asta.
Abia îl pot privi.
Miranda, eşti sigură că vrei să faci asta?
S-a întâmplat doar o dată, oricine poate greşi.
Chiar de aş putea să înţeleg această justificare,
rămâne partea cu înşelatul.
Partea cu lucratul pe la spate, cu încălcarea încrederii.
Asta mă ucide.
Mulţumesc că eşti tu însuţi.
Charlotte a făcut dragoste cu Harry de patru ori în acea săptămână.
Bine... nunta, e foarte serios.
Da, dar nu acum.
Am primit un mail de la un contractor,
a schimbat iar data renovării.
Trebuie să îi scriu.
Nu, nu, nu.
Nunta înaintea contractorilor.
Dacă nu cumva vrei să îl inviţi,
iar lista de oaspeţi ar ajunge la 201.
200? Doamne, Carrie, iar s-a mărit?
E rochia...
Ai zis că doar 75 de oameni.
Cum să îţi explic asta?
Uite, tu joci poker, nu?
Rochia ridică miza.
Cum te descurci cu jurămintele?
Aminteşte-ţi că le vom spune în faţa multor oameni,
aşa că tensiunea este foarte...
Sus, sus... sus!
Trebuie să termin asta.
Nu am timp de aşa ceva.
Nu o iei prea în serios.
Nu, e un circ.
200 de oameni?
Pagina şase!
E a treia nuntă a mea.
Cum crezi că mă face să par?
Nu am ştiut că asta va fi o problemă.
De ce nu ai spus ceva mai repede?
Tu voiai o nuntă mare.
Da...
Dar tu nu vrei?
Pe tine. Asta vreau eu.
Puteam doar să ne căsătorim la Starea Civilă.
Cred că e prea târziu să avem doar o cununie civilă.
Nu voiam să sugerez asta...
Spuneam şi eu...
Vezi? Asta e expresia de pe chipul tău pe care încercam să o evit.
Vino încoace.
Eşti un amant minunat.
Şi în curând am ajuns la "noaptea de dinaintea" evenimentului.
Ştiu că e o tradiţie la cina de repetiţie
ca domnişoara de onoare să dezvăluie
lucruri jenante despre mireasă.
Dar în grupul nostru,
nu deconspirăm niciodată nimic!
Aşa că aş vrea să ţin un toast pentru ginere.
Nu-i poţi spune nimic nou.
Cine e tipul ăsta?
Carl, e un partener.
E cam ticălos.
Ştiţi cum se zice: a treia oară e cu noroc.
Cap-pătrat, eu vorbeam.
M-am îndoit uneori de bărbatul acesta superb.
Dar după observarea lui atentă de-a lungul ultimilor 100 de ani,
îndoielile mele eu luat sfârşit.
Deci, în cinstea mirelui.
Un bărbat care în sfârşit s-a lăsat sedus... de Carrie.
Să sperăm, dragă John.
Chiar e un ticălos.
A fost un toast pe cinste.
Tu eşti un tip pe cinste.
Steve.
Nu vreau să vă deranjez...
Nu ne deranjezi.
Dar... trebuie să vorbesc cu Miranda.
Samantha, o poţi ruga să vină până afară?
Nu vreau să intru şi să vă stric petrecerea...
Sigur.
Hei, nu am vorbit toată seara.
Steve e aici.
Ne lăsaţi singuri, vă rog?
Da, desigur, mă întorc înăuntru.
- Eşti bine? - Da.
Nu-mi dai de ales. Nu mă suni...
vorbim doar în faţa copilului, când nu pot spune nimic.
Ce-ai putea să spui care să îmbunătăţească lucrurile?
Te rog, a fost doar o dată.
Ai renunţat la noi.
Ai renunţat la noi. Ce avem nu mai e bun de nimic.
M-am schimbat din cauza ta.
- Eşti bine? - Nu sunt bine.
Sunteţi nebuni să vă căsătoriţi!
Căsătoria distruge totul.
Aici erai!
Credeam că ai fugit.
Nu.
O să înceapă în curând seara între fete de dinaintea nunţii.
Nu eşti bine?
Ba da, cred că sunt doar obosit.
Du-te să te odihneşti, atunci.
Dar mai întâi sărută-mă de noapte bună.
Pentru că e ultimul meu sărut de burlacă.
Mereu am ştiut că se va mărita cu Big.
Ba nu.
- Eşti nebună! - Da, am ştiut!
După fiecare despărţire, mă gândeam, în secret:
"Nu, locul lor este împreună".
Chiar şi după a doua despărţire a lor?
- Da. - După a cincisprezecea?
E amuzant, ne-am despărţit de multe ori...
Dar după despărţiri urmează sexul înfocat de împăcare.
Nu răspunzi?
Deschide-l.
Acum spune ceva.
Sex.
Sigur nu e copilul meu?
- Alo? - Eu sunt.
Doamne, ai auzit-o pe Lily?
Trebuie să vorbim.
- Poftim? - Încercam să scriu jurămintele,
şi... chiar vrei să faci asta?
Vorbesc cu Big, mă duc dincolo.
Dormi, ginerică!
Ce s-a întâmplat?
Doar că... totul e minunat aşa cum este.
Nu vreau să stric totul.
Nu vei face asta.
Am mai dat greş de două ori.
Uite cum stă treaba:
cu mine te însori mâine.
Cu mine. Nimeni altcineva.
Da.
Şi eu mă mărit cu tine.
Suntem noi doi.
Şi vrei să ştii care e partea cea mai bună?
Da.
Deja am făcut tot ce se putea să o dăm în bară.
"Aud" vreun zâmbet?
Da.
Mie mi se pare că ţi-ai pierdut inspiraţia la jurăminte.
Da.
Nu e nimic rău în asta, dar e mai bine
să nu te mai gândeşti aşa de mult şi să te culci.
- Şi dimineaţă... - Voi şti ce să fac.
Aşa este. Şi dacă nu, scrie doar:
"Te voi iubi". Simplu, la obiect.
Şi jur că nu voi încerca să îmi asum meritele pentru asta.
Acum o să te culci, da?
Bine. Noapte bună.
Ne vedem mâine.
Şi... suntem noi doi.
Aceasta e o mireasă!
Alo?
Mi-o dai pe Carrie, te rog?
Alo?
Daţi câinii afară de aici!
Riscă să murdărească trena rochiei!
Bună, sunt Carrie, lăsaţi-mi un mesaj.
Ea e mireasa. Uite, e îmbrăcată ca o prinţesă!
Mulţumesc.
E ca şi cum ai împinge un elefant prin gaura cheii. Ne vedem acolo.
Sunt Carrie. Lăsaţi-mi un mesaj.
De ce nu mă suni înapoi?
Trebuie neapărat să vorbim. Sună-mă cum primeşti mesajul.
Fără alţi invitaţi pe scări, pricepi?
Doar mirii şi cei apropiaţi lor.
Avem o problemă.
- Mirii nu sunt aici. - Poate sunt blocaţi în trafic.
Amândoi în acelaşi timp?
Bună, sunt Carrie, lăsaţi-mi un mesaj.
Nu pot intra fără tine.
Iubito...
toată chestia asta cu mirele şi mireasa...
m-a dat peste cap.
Trebuie să ştiu că suntem tot noi, neschimbaţi.
Doar noi doi.
Cum ai zis tu.
Iubito, întoarce-te spre mine şi lasă-mă să te văd.
Atenţie la trenă! Haide...
- Ce frumos este! - Minunat! Şi tu eşti splendidă!
Uite-o pe mami! Sosesc.
Traficul a fost oribil...
Bună! Sunteţi toţi aici!
Luaţi loc, vin şi eu imediat.
Nu e aici.
- Cine nu e aici? - Mirele.
Ce s-a întâmplat?
Big nu este aici.
Dar noi am întârziat 25 de minute!
L-a sunat cineva?
Daţi-mi un telefon.
Un telefon!
Nu ştiu cum să-l folosesc.
Poftim, draga mea.
- Alo. - Eşti bine?
Te sun de o oră. De ce nu ai răspuns la telefon?
Pentru că nu îmi găsesc telefonul.
Ce se întâmplă? Unde eşti?
Eram în faţă.
Abia am plecat.
Nu pot face asta.
Doamne...
Carrie... Carrie!
Nu vine.
- Doamne! - Cum adică nu vine?
Luaţi-mă de aici.
Luaţi-mă de aici!
Hai. Ia-o tu şi eu rămân aici să clarific lucrurile.
Ce naiba fac?
- Întoarce! - E stradă cu sens unic, trebuie să ocolesc.
Dacă facem asta, va pleca.
Nu e nimeni în spate, întoarce!
Ele sunt. Opreşte.
Carrie!
M-am speriat o clipă, dar acum sunt gata...
Ştiam că vei face asta! O ştiam!
Carrie, îmi pare rău!
Te urăsc!
Îmi pare rău! Îmi pare rău!
Haide.
Carrie, aşteaptă, îmi pare rău. Carrie!
Nu!
Nu e nimic... Nu e nimic...
Hai, omule, dă-te din stradă!
Credeam că voi suferi enorm.
Nu simt nimic.
Pune-mi puţin vin.
Da, încă mai sunt părăsită la altar.
Ce naiba l-a apucat?
Era perfect fericit la cină...
Am ştiut de când am discutat, aseară.
Mi-am dat seama.
De ce nu ai spus nimic?
Nu îmi venea să cred.
Nici nu voiam să o spun cu voce tare.
Acum nu mai am unde să locuiesc.
- O să locuieşti aici. - Etern?
Poate ar trebui să mănânci ceva.
Îi e cuiva foame?
Cum o să îmi recuperez hainele? Nu mă pot duce la el acasă.
Pot angaja oameni să facă toate astea.
Orice ai nevoie.
Să îl ucidă?
Nu am altceva de purtat în afară de rochia de mireasă.
Ai aici hainele pentru luna de miere.
Ce ironie.
Luna de miere urma să o petrecem într-un loc romantic din Mexic
şi am plătit cu cardul de credit pentru că voiam să îi fac o surpriză lui Big.
Pot încerca să anulez rezervarea.
În cel mai rău caz, le pot spune că a murit cineva.
Şi nu s-a întâmplat chiar asta?
Închide ochii. Noapte bună, scumpa mea.
Vino încoace.
Am făcut ceva foarte rău.
I-am zis nişte lucruri lui Big la repetiţia de cină.
Ce vrei să spui?
Era imediat după ce a venit Steve,
eram supărată...
Big a venit la mine şi i-am zis ceva de genul:
"eşti nebun să te însori".
Aşa a ieşit.
Crezi că ăsta e motivul?
Nu...
Big se poartă ciudat când vine vorba de căsătorii dintotdeauna.
Mă tot gândesc că ar trebui să îi spun lui Carrie.
Nu.
E un moment prost să îi spui aşa ceva.
Găseşte alt moment.
Mai târziu.
Nu am scăpat-o de luna de miere, dar mergem şi noi cu ea.
Ce?
Ne-am rezervat 3 locuri la zborul ei.
Mexic, venim!
Nu pot să plec în Mexic.
Am servici.
Bun sosit în Mexic!
Bună ziua!
- Îi aşteptam pe dl şi dna Preston. - Nu eşti încă pregătit să îi vezi.
O să îţi explic eu.
Asta o va ucide.
- Unde este? - La toaletă.
- Să dăm o raită. - Da.
Şi acesta e apartamentul nupţial.
Doamne!
Ţine!
- Unde să pun astea? - În asta.
- Gata cu chestiile romantice. - E foarte important.
Uite-o că vine.
O să fie un apus minunat.
Trage storurile.
Pe toate.
Bună dimineaţa.
Am visat urât?
Carrie...
E ora cinei, ai dormit toată ziua.
Şi ce dacă?
Draga mea...
Trebuie să mănânci de dimineaţă.
- Sunt obosită. - Mănânci ceva şi te culci la loc.
Mulţumesc, Paolo!
Având sub nas toate fructele astea proaspete,
tu o să mănânci numai budincă din-aia scârboasă toată vacanţa?
Este singurul aliment comestibil perfect sigur!
Vedeţi? "Făcut în Poughkeepsie"!
Nu vreau să risc nimic.
Este un hotel de cinci stele!
Suntem în Mexic!
Carrie!
Pot bea o cafea?
Da, desigur!
Soarele e minunat.
Iisuse, dragă, te epilezi des?
Ce? Nu ştiam că voi purta costum de baie.
Ce tot spui?
Am uitat să mă epilez.
De când, din 1998?
Am avut alte lucruri pe cap.
Nici pe scaunul electric nu aş avea... "situaţia" ta.
Samantha, când eşti căsătorită, ai alte priorităţi.
Nu mă lua cu căsătoria.
Charlotte e măritată, şi nu cultivă pădurea naţională!
Cum poţi să stai picior peste picior?
Să te programez la cosmetică. De-ar fi mai des, te-ai pierde în el.
Şi ce? E vina mea?
Am uitat de sex, am meritat ce am păţit?
Mulţumesc pentru înţelegere.
Îmi pare rău, dragă, nu asta am vrut...
Sunt bine!
Să luăm cina la hotel în seara asta.
- Serios? - Da.
Trebuie să fac ceva să ies din Mexi-coma asta.
Dragă, ai făcut o glumă! Bravo.
Bună seara.
Mă cheamă Felix şi sunt chelnerul vostru.
Începem cu patru Margarita.
Eu nu beau alcool, doar apă minerală.
Îl beau eu pe al ei.
Îmi spuneţi, vă rog, numărul camerei dv?
Stăm într-o vilă privată,
numărul trei.
Foarte bine, Dnă Preston.
A fost ca o lovitură de cuţit.
Charlotte şi-a adus budincă în geanta ei Prada.
- Eu voi mai râde vreodată? - Da!
Când?
Când ceva va fi foarte, foarte amuzant.
Luaţi-i de aici pe "mariachi", nu mă aud gândind.
Sunt primele, dar nu şi ultimele!
Mulţumesc.
Nu putea să iasă din maşină.
După tot ce mi-a făcut în 10 ani...
nu putea face efortul să coboare din maşină.
Eu am făcut eforturi.
Mi-am pus o pasăre în cap!
- Asta era? - Da.
Credeam că sunt pene.
Era o pasăre.
Era frumoasă!
E un tip rău...
Mereu a fost. Tipii cei răi fac lucruri rele.
Dar şi băieţii buni fac lucruri rele.
Cei de treabă şi ce răi ţi-o trag.
Iar ceilalţi nu ştiu să şi-o tragă, credeţi-mă, i-am încercat.
Şi după tot ce ştiam,
după 20 de ani în care am învăţat atâtea,
las totul baltă pentru a-i trece numele lângă al meu
când închiriez un apartament pentru luna de miere.
Nici eu nu m-aş recunoaşte acum.
Dacă tot am pornit-o pe calea asta,
nu pot să cred că viaţa mea orbitează în jurul unui bărbat.
Cum naiba am lăsat să se întâmple asta?
Dar îl iubeşti!
Adică să îi spun numele de 50 de ori pe zi mai des decât al meu?
Adică să pun dorinţele şi nevoile lui înainte de ale mele?
Când e vorba mereu de cealaltă persoană, e dragoste?
Nu, asta e căsătoria.
Chiar şi inelul ăsta.
Voiam să mi-l cumpăr singură.
Ar fi însemnat ceva să pot face asta.
Şi apoi... mi-l cumpără el.
Pentru că ştia cât de mult îţi place!
Da, şi acum când îl privesc, îl văd pe el, nu pe mine.
Încă un rând.
Relaxează-te, suntem în vacanţă.
De fapt suntem în luna mea de miere.
Cred că suntem în luna LOR de miere.
Da, e foarte cald, profitaţi de cele trei zile aici!
Căsuţa de mesaje e plină.
Sigur că da.
Ar trebui să înfrunţi prezentul.
Nu, nu sunt gata să înfrunt iar totul.
Mă duc să alerg pe plajă, şi apoi la sală, vrea cineva să mă însoţească?
Veşti bune. Mi-a scris avocatul celui care ţi-a cumpărat apartamentul.
E de acord să ţi-l revândă la un preţ mai mare
şi să ţi-l elibereze până te vei întoarce,
pentru un cost adiţional.
Se pare că nu te mai poţi întoarce acasă.
Te va costa...
Să vedem cum îţi aducem lucrurile înapoi.
Voi două aţi putea conduce lumea.
După alergare, Charlotte
şi-a dat seama că trebuie să fie recunoscătoare pentru căsnicia ei fericită
şi pentru o clipă, imaginându-i pe cei dragi din New York,
a uitat unde se afla
şi a deschis gura.
Bună ziua, dră.
Pari foarte grăbită.
E închisă, se face curat. Du-te...
- Tocmai ai... - Taci!
Şi chiar atunci, Charlotte a "Poughkeepsie" pe ea.
Miranda avea dreptate.
Când ceva a fost foarte, foarte amuzant,
am râs.
Ultimul mesaj primit:
Sâmbătă, 20 septembrie, la ora 12:30 PM.
Carrie, sună-mă, trebuie să vorbesc cu tine.
Nu exista moment mai potrivit să-mi angajez o asistentă.
Nu mă ocup de strânsul cutiilor.
Aş vrea să fac carieră în modă.
Cafe Latte-ul nu este degresat!
Îmi plac la nebunie cărţile tale. Nu scrii tâmpenii.
Kathy...
Pari beată.
Sunt un pic. Am petrecut toată noaptea.
Dar bat la maşină ca cei mai şmecheri!
Am diplomă în Finanţe la Princeton
şi în ultimii doi ani am lucrat ca asistent la Merryl-Lynch.
Impresionant. Şi, Paul, de ce te crezi potrivit pentru postul acesta?
- Deci eşti din San Louis? - Din San Louis, şi mă cheamă Louise.
- Şi ai diplomă în informatică. - Da.
Mă bucur pentru tine. Eu abia ştiu să trimit sms-uri.
- Ai mai fost vreodată asistentă personală? - Nu.
Dar sunt cea mai mare dintre 6 copii, mă descurc sigur cu orice.
- Şase copii? Cum este? - Aglomerat.
M-am mutat în New York ca să am parte de mai mult spaţiu
şi am ajuns să împart apartamentul cu trei colege.
În afară de problemele de spaţiu, de ce te-ai mutat în New York?
Ca să mă îndrăgostesc.
- E o idee învechită, nu? - Nu.
Nu, nu, doar că eşti foarte sinceră.
Nu cred că am mai auzit pe cineva să spună asta de foarte multă vreme.
Deci, Louise din San Louis...
Mai am o singură întrebare.
Cum îşi permite o şomeră care are trei colege de cameră,
o geantă denim Louis Vuitton?
E închiriată. "De pomană, împrumutate sau furate", ştiu eu un loc.
- Cum de nu am aflat şi eu de asta? - Te pun eu în legătură cu cine trebuie.
Chiar că mi-a rezolvat toate problemele.
Aţi sunat la Carrie Bradshaw.
Da, v-a primit invitaţia, dar din păcate nu va putea ajunge.
După trei zile am început să o numesc "sfânta Louise din San Louis".
Nu e nimic de văzut.
Şi în timp ce eu m-am mutat înapoi în vechiul meu apartament,
Miranda îşi căuta unul nou, în centrul oraşului.
Brady, vezi scrierea chinezească? Cei din revista New York Magazine...
spuneau că acest cartier va fi la modă în curând.
O clipă. O fi pe acolo?
Poate ar fi bine să ne întoarcem acasă.
Uite! Un alb cu un copil. Unde se duce el, sigur acolo e şi locul nostru.
Aici locuiam, mai demult.
E vechiul cartier ucrainian.
Oare pleacă sau sosesc?
Pleacă.
Mă duc repede să arunc o privire. Aşteptaţi-mă aici.
Şi acolo, în vechiul cartier ucrainian, Miranda a găsit un nou apartament.
Bună. Mă interesează apartamentul de la etaj...
Şi au rămas acolo până la sfârşitul vieţii, pentru că porumbeii le păzeau cu grijă.
Cele două surori vitrege nu aveau cum să pună piciorul afară.
Iar Cenuşăreasa şi prinţul au trăit fericiţi până la adânci bătrâneţi.
Ştii că asta e doar o poveste, nu, draga mea?
Lucrurile nu se întâmplă întotdeauna aşa în viaţa reală.
Cred că ar trebui să o ştii de acum.
Încă o dată.
Încă un copil păcălit.
- Bună! - Bună.
Mami a venit acasă.
- Mulţumesc că ai avut grijă de Lily. - Nicio problemă.
Totul e în ordine?
Sunt însărcinată.
Cum?
Ştii ce se zice: că dacă nu mai încerci se poate întâmpla...
Şi doctorul a spus că ştie de cupluri care au adoptat copii
apoi au avut unii ai lor!
- Draga mea! - Sunt însărcinată!
În anumite case, basmele chiar devin realitate.
A fost fabulos.
Pari un pic distantă.
Distantă?! Eşti încă în mine!
Vrei să discutăm despre asta?
Am vrut eu vreodată să "discut" despre asta?
Bine, atunci voi vorbi eu.
Cele mai bune prietene ale tale au fost părăsite de iubiţii lor.
Cum să nu fii supărată?
E mai mult de atât.
În ultima vreme, nu am am mai simţit o legătură faţă de...
De mine?
Nu. Faţă de locul acesta,
nu mă simt deloc legată de viaţa noastră de aici.
Care viaţă?
Serios, eu muncesc şi tu fugi mereu la New York ori de câte ori ai ocazia.
Nu la fiecare ocazie. Doar pentru lucrurile importante.
Şi munca de manager al tău,
e din ce în ce mai grea, începe să-mi displacă.
În ultimii doi ani tu ai fost mereu pe primul plan.
Iar în primii trei ani doar tu ai contat.
Ştiu. Şi era mult mai distractiv.
Nu voi mai veni o vreme la New York.
O să petrecem nişte timp reinnodand relaţia în timpul weekndurilor,
făcând chestiile alea de "cuplu din LA".
Vrei, te rog, să mi-o dai pe Samantha?
Serios. La început i-am zis: "nu-mi poţi spune ce să fac!"
Dar apoi a trebuit să recunosc că avea dreptate.
Mai introduceţi 85 de cenţi.
Dragă, suni de la un telefon public?
Unde ţi-e celularul?
Pe fundul oceanului, în Mexic.
Vrei să-ţi fac rost de unul nou?
Nu, nu încă.
Fără telefon - fără apeluri, fără apeluri - fără întrebări,
fără întrebări - fără explicaţii de ce nu s-a ţinut nunta.
Şi e o scuză să scot mănuşile.
Mai introduceţi 85 de cenţi.
Pagina lui Carrie Bradshaw e varză...
Interesant. Ca şi Carrie Bradshaw.
Ce-ar fi să trecem la lucrurile foarte importante,
cum ar fi aranjarea dulapului meu?
Nu ai de gând să răspunzi la acele emailuri?
- Ba da. - Când?
Acum...
Eu îţi citesc şi tu să-mi spui ce să le răspund.
Cine e john@jjpny.com?
La naiba. E chiar el, nu-i aşa?
Nu ştiu ce să spun.
Şterge-l.
Nu există vreo opţiune
ca eu să nu mai văd vreodată emailuri de la el?
Fă-o, te rog.
Sigur vrei să întrerupi orice comunicaţie cu el?
Bine, Carrie.
Nu-mi vine să cred că te costumezi.
Toţi părinţii trebuie să se costumeze. E distractiv.
E distractiv pentru mame casnice care nu au nimic de făcut.
Să vedem ce au. Vrăjitoare sau pisicuţă sexi.
Astea sunt singurele opţiuni pentru femei: vrăjitoare sau pisicuţe sexi.
Mare adevăr ai grăit, surioară.
Ar trebui să port asta şi să le spun că sunt costumată ca mine însămi.
Am primit un mail de la Big. A scris "Nu ştiu ce să spun".
În cazul ăsta... "nu-mi mai trimite emailuri"?
La ce te aşteptai?
În titlu scria doar atât: "Îmi pare rău".
Steve îşi cere mereu scuze.
Emailuri cu "îmi pare rău", mesaje telefonice cu "Îmi pare rău"...
felicitări cu "Îmi pare rău"...
Mai bine nu ar fi făcut nimic pentru care să îi pară rău.
- Poate chiar îi pare rău. - Poate că şi lui Big.
Ai dreptate.
E nevoie de mai mult ca să mă sperie, la câte am păţit.
Încă nu-mi vine să cred că am păţit asta.
Ştiu că s-a întâmplat.
Dar nu pot să cred
că s-a întâmplat!
Am refăcut în minte fiecare detaliu.
Carrie, mai e un "detaliu" despre care voiam să îţi spun.
- La repetiţia de cină... - Şi atunci l-am văzut.
Singurul lucru care mă putea speria după ce trecusem prin atâtea.
- Arăţi grozav. Arăţi minunat... - Cu atât mai rău.
Stai, stai, stai.
Ce scrie în nota editorului?
"Nunta lui Carrie Bradshaw cu John Preston"
"s-a anulat înainte de apariţia acestui număr al revistei."
"Bradshaw este..."
Bradshaw este ce?
Ce? Nu văd nimic, adu-l mai...
"Iarăşi singură şi locuieşte încă în New York".
Nu-mi doream să o cumpăr,
dar m-am gândit că va fi o revistă Vogue în minus în New York.
Am văzut-o. Pozele sunt superbe.
Da, sunt o mireasă frumoasă.
- Bună, scumpo! - Bună!
Intraţi!
Vino, draga mea! Să-ţi scoatem pălăria!
Uite, oamenii care nu ştiu
vor vedea doar pozele alea frumoase
iar cei care ştiu
vor vedea doar ce măgar a fost el!
Mami a zis un cuvânt urât...
E pentru mine?
Mulţumesc!
În ce te vei costuma de Halloween?
În Cenuşăreasa.
Sau... am cumpărat şi costumul de Mulan.
Nu.
Am venit să te întrebăm dacă mergi cu noi la colindat.
Doar în clădirea noastră, dacă ai chef.
Da!
Nu te-ai costumat?
Uitaţi-vă cu atenţie. Sunt cel mai înfricoşător lucru din New York.
Părăsită la 41 de ani. Bau!
Ştii că va trebui să împărţim "prada", nu?
- Ia te uită! - Ne daţi ori nu ne daţi?
Carrie!
Tocmai te-am văzut în Vogue.
Îmi pare aşa de rău...
Poftim, drăguţo!
Ne daţi ori nu ne daţi?
Louise!
Dumnezeule! Ce schimbată eşti! Nici nu te-am recunoscut!
Asta era şi ideea. M-am înscris în programul pentru protecţia martorilor.
Îmi place cum îţi stă.
Şi mie îmi place geanta asta Chanel a ta!
E a mea până joi.
- E timpul să scoţi iar capul la lumină. - Deja?
Ai un nou număr, cu codul de zonă 347...
347? Nu, am codul 917, aşa am avut mereu.
Am încercat. Nu mai e disponibil. Acum ai 347.
- Samantha Jones... - Carrie Bradshaw,
sau cel puţin ce-a mai rămas din ea.
Spune, draga mea.
Am cod de zonă 347. Cât de oribil e asta?
347 e pentru "noul" New York.
Eu vreau vechiul meu New York, cu vechiul meu 917 şi dorinţa de odinioară de a trăi.
Vechi sau nou, măcar e New York.
Nici nu ştii ce greu e să trăieşti în L.A.
Cu un vecin care e ca un sex umblător,
pe care nu mă pot opri să îl privesc.
- Doar te uiţi? - Doar mă uit!
Mutra lui Steve de la recepţia ta mi-a tăiat tot cheful.
De l-ai vedea, în fiecare seară e cu altă fată...
Doamne, ştii de cine îmi aduce aminte?
De mine... în urmă cu 5 ani.
Când eu aveam codul de zonă 917.
Ce rost mai are să ai un vecin sexy, dacă nu poţi face sex cu el?
Nu, nu, nu, asta nu trebuie să ajungă pe copertă.
Bună!
Şi în încercarea de a sta departe de casă şi de probleme,
Samantha s-a dus la cumpărături.
Are nevoie de un stăpân. Te interesează?
Nu.
Şi când Samantha se convinsese că nu îi place câinele...
A fost sterilizată, dar nu şi-a pierdut "poftele".
Şi dacă Samantha nu-şi putea satisface poftele sexuale...
îşi potolea alt gen de pofte.
Ce-ar fi dacă aceştia ar dispărea ca prin minune?
Ştiu unde stai.
Pentru o pereche ca asta, m-aş muta.
Stai. Nu o deschide.
Vrei să o arunc?
Nu.
E prea frumoasă.
O bag în spate.
O acopăr cu altceva, precum am făcut şi cu sentimentele mele.
Ţi-e dor de el?
În fiecare zi.
E foarte ciudat.
Nu prea am plâns.
Sau poate există o limită a lacrimilor vărsate pentru un singur tip.
Da, ştiu cum este.
A fost la fel când m-am despărţit de prietenul meu, anul trecut.
Mi-e dor de el.
Atunci mi-am dat seama că erau două inimi frânte în apartament.
Hai să bem un cocktail. Ia-ţi hainele închiriate.
Am căzut de foarte sus.
Credeam că Will - aşa îl chema...
Credeam că Will e iubirea vieţii mele.
Şi ce s-a întâmplat?
A spus că mă iubeşte şi el dar că nu sunt femeia potrivită pentru el.
A durut ca naiba. Dar vezi tu, nu contează.
Am jurat că nu renunţ la dragoste.
Dragostea e cel mai important lucru.
Vezi asta? Scrie "dragoste",
şi o păstrez cu mine toată ziua.
Scuză-mă.
Îmi amintesc zâmbetul acela. Cine e tipul?
Cineva pe care l-am cunoscut de curând.
M-a invitat să bem ceva.
La 11.30? E un "telefon pervers".
Ba nu, nu e. E ospătar, abia a terminat serviciul.
N-oi primi eu sms-uri, şi nici nu trimit, dar
crede-mă, subînţelesul acelui sms
e că tipul vrea sex!
Dar dacă se vede cu mine, nu mai e un telefon pervers, nu?
Bine. Distrează-te.
Pentru aşa ceva e perioada asta de la 20 de ani.
La 30 de ani înveţi din greşeli, iar la 40 plăteşti cocktailuri.
În cazul acesta o să mai beau unul.
Biroul este cel mai important.
Dacă găsesc biroul potrivit, îmi va veni şi inspiraţia, şi ar face bine să vină,
pentru că am cheltuit toţi banii de pe carte pe decorator.
Cred că e grozav că îţi renovezi întregul apartament.
Da, păi, dau afară ce e vechi
şi îmi cumpăr lucruri noi la preţuri exorbitante!
Harry m-a sunat să îmi spună că nu mai alergi.
De ce a făcut asta?
Pentru că te iubeşte şi e îngrijorat.
Nu are niciun motiv de îngrijorare.
Ţi-a spus doctorul că nu e bine pentru copil?
Nu, mi-a zis că, dat fiind că am mai alergat, e în ordine.
Atunci de ce...
Mă tem că se va întâmpla ceva rău.
E o minune şi că sunt gravidă!
Înţeleg.
E tot ce mi-am dorit vreodată,
şi de asta sunt îngrozită.
Se pot întâmpla tot felul de lucruri.
Uită-te la tine! Uită-te la Miranda!
Sunteţi oameni buni şi uite ce aţi păţit!
Desigur că şi eu voi păţi ceva rău!
Draga mea...
ai făcut pe tine anul ăsta!
Cred că poţi sta liniştită.
Alergi în fiecare zi, asta faci tu,
nu poţi să nu mai fii tu însăţi doar pentru că îţi este frică, nu?
Bine.
Bine...
Şi odată cu căderea ultimelor frunze de toamnă,
s-a spulberat şi teama lui Charlotte.
Până să cadă prima zăpadă,
Charlotte şi-a regăsit puterea să lupte.
Sigur nu vrei să mergi la nicio petrecere de sărbători?
Nu, sunt perfect fericită singură.
Eşti sigură? Asta pare o petrecere super.
Du-te acasă. Serios, vei pierde avionul. Du-te.
Bine.
Dar mai întâi...
Crăciun Fericit!
E doar un cadou mic.
Judy Garland "Ne vedem în San Louis".
Louise din San Louis, eşti aşa drăguţă!
Nu l-ai mai văzut, nu?
Mă simt prost, dacă ştiam că ne facem cadouri...
ţi-aş fi cumpărat unul cu două săptămâni în urmă,
şi l-aş fi ascuns aici!
Sper să nu fie ce cred eu...
Nu ştiu. Deschide-l.
Doamne! Nu se poate!
O geantă Louis Vuitton pentru mine!
Da. Gata cu închiriatul.
Uite cine e mare şi tare!
A fost cel mai frumos cadou pe care l-am făcut vreodată.
Ajunul Anului Nou
cu o porţie de tăiţei.
Îţi aminteşti ce să zici la miezul nopţii?
La Mulţi Ani!
Doar că o vei spune cu mult mai multă bucurie.
LA MULŢI ANI!
- La Mulţi Ani! - Spui asta şi mă pupi.
- Eşti gata să mergem, băiete? - Da.
Ţi-ai luat costumul de Batman pe care ţi l-am cumpărat? E în bucătărie.
- Ai primit costum cu Batman? - Batman! Unde eşti?
Ţi-ai făcut program cu fetele?
Stăm fiecare acasă la noi.
Atunci vino la cină cu noi...
Putem să mergem undeva în cartierul tău.
Nu.
Mulţumesc.
Miranda, nu am vrut să te rănesc.
L-am găsit!
- Batman! - Iată-l pe Batman!
Pune-ţi căciula, cred că plouă deja.
- Pot să plec cu Batman? - Da, dragul meu.
- La Mulţi Ani. - La Mulţi Ani.
Pupaţi-vă.
- Ne vedem mâine. - Pa.
Dragoste.
Dragoste...
Dragoste.
Alo.
La mulţi ani!
Ne distrăm de minune. Doar tu lipseşti. Vino!
Eşti drăguţ, dar nu pot...
Scriu.
Bine.
Nu scrii, nu-i aşa?
Nu.
Şi nici tu nu te distrezi de minune, nu?
Nu. Salvează-mă!
Nu e nimeni amuzant aici.
E ca o sărbătorire forţată.
A, da.
Exact ce-i lipseşte oricărei petreceri de Ajun:
vizita ultimei dintre surorile Bronte.
Dar mai bine o soră Bronte decât una dintre surorile Hilton.
Mulţumesc, dar...
Până la 10 seara voi fi în pat, dormind şi...
din fericire nu-mi voi mai da seama cât de fabuloasă ar trebui să fie această seară.
Alo.
Credeam că un avantaj atunci când ai familie este că nu
îţi petreci Anul Nou singur, cu mâncare chinezească.
Sunt singură şi am mâncare chinezească.
- Eu dormeam. - La naiba. Îmi pare rău.
Nu e nimic.
Unde e Brady?
Este seara lui Steve.
Aşa e...
Culcă-te la loc.
Nu, nu e nimic.
- Eşti bine? - Sunt bine.
Mă simt aiurea că stau singură la televizor de Ajun.
- Vrei să vin la tine? - Să traversezi oraşul?
Pot să iau un taxi.
De Anul Nou? Nici vorbă. Mă simt mai bine.
Voiam doar să vorbim. Culcă-te, ne vedem la anul.
- Noapte bună. - Noapte bună.
La Mulţi Ani!
- Uşurel, fată. - Eşti bine?
Da.
De când mă plimb cu maşina prin L.A. am uitat să mai merg pe jos.
În fiecare primăvară, femeile din New York îşi lasă problemele în urmă
şi privesc către viitor.
Este, ştiţi bine, Săptămâna Modei.
Iată locurile noastre.
- Stăm în rândul întâi. - Am tras nişte sfori.
Foarte frumos.
Ar trebui să mă duc să le mulţumesc.
Hotărâţi-vă unde să mâncăm şi dau eu telefon.
O să fie ca pe vremuri!
Deci asta făceaţi voi voi în weekend
când eu mă duceam la "Lumea acvatică" cu Steve şi Brady...
Păi nu chiar în fiecare sâmbătă.
Doar că noi obţineam mereu locurile din spate.
Steve imita foarte bine delfinii,
parcă Steve intra în pielea delfinului.
Chiar nu poţi să-l ierţi?
Încerci să sugerezi ceva?
Îmi place Steve, mereu mi-a plăcut Steve.
Şi-a cerut scuze de o sută de ori, nu se vede cu altcineva!
Ce e nevoie să mai facă?
Insinuezi cumva ca şi ea să-l ierte pe Big?
Nu!
L-aş omorî pe Big!
Uneori, îmi închipui ce i-aş spune
dacă l-aş mai vedea vreodată.
Am fraza perfectă de deschidere. Vreţi să auziţi?
"Blestem ziua când te-ai născut"!
Impresionant.
Dar ar fi bine să şi gesticulezi.
Nu ştiu dacă a fost datorită modei,
sau a faptului că noi patru eram din nou împreună.
Dar pentru prima oară, de foarte multă vreme,
m-am simţit eu însămi.
Să luăm un taxi, bine?
Asasino! Asasino! Asasino! Asasino!
Doamne, ce dor mi-a fost de New York!
Şi după câteva săptămâni, l-am întâlnit pe prietenul
Louisei din San Louis.
Pe perioada Crăciunului realizaseră cât de mult se iubesc.
La timp pentru Sf. Valentin.
"La timp..."
"să îţi urez fericire de Sf. Valentin".
"Pentru mătuşa mea preferată. Lily."
Alo?
Am sunat să mă asigur că ai ieşit din duş vie.
Ai sunat cam devreme.
Şi ce planuri ai?
Mai întâi merg cu Miranda la cină
apoi ne vom uita la un film sadic.
- Tu? - Îi fac lui Smith sushi.
- Ştii să faci aşa ceva? - Am fost la un curs, mai demult.
Şi când va intra pe uşă, la 7.30,
îl voi surprinde stând goală pe masa din sufragerie
acoperită de sushi făcut de mine.
Doamne, tu chiar ai prea mult timp liber.
Ce altceva e nou?
E multă iubire în restaurantul ăsta.
Ziua Sf. Valentin a luat steroizi anul ăsta, sau mi se pare mie?
Nu, şi anul trecut era la fel, doar că jucăm pentru echipa adversă.
Aceasta e meniul de Sf. Valentin.
Toate felurile au teme romantice şi porţiile sunt pentru cupluri.
- Vreţi vin? - Da.
- Un pahar sau o sticlă? - O sticlă.
Revin să vă iau comanda dv. şi iubitei dv.
De ce reciteşti Vogue tocmai astăzi?
Pentru că sunt masochistă.
Merit ce-am păţit. Am strigat peste tot în New York
că am parte de un "happy end"...
"Vedeţi? Dragostea învinge orice obstacol".
"Uitaţi-vă la mine, la rochia mea de mireasă făcută pe comandă..."
"cum mă mărit cu iubirea vieţii mele..."
- Mai doriţi un pahar? - Da!
Miranda, în acel articol
nu am folosit niciodată cuvântul "noi".
În întreg articolul,
spuneam doar... "Eu cred", "eu vreau"...
Îţi exprimai punctul tău de vedere.
Exact, punctul MEU de vedere.
Toată nunta a fost punctul meu de vedere.
Am lăsat ca nunta să devină mai importantă decât el.
Eu sunt motivul pentru care a rămas în maşină.
I-am spus ceva ce nu trebuia lui Big.
În ajunul nunţii.
Cum adică?
După ce a venit Steve eram foarte supărată
şi am dat peste Big
şi i-am spus că aţi fi nebuni să vă căsătoriţi.
Am adus vinul!
Mulţumesc.
Îmi pare rău. Eram supărată.
Am tot retrăit momentele astea în minte de cinci luni
şi de cinci luni ţii acest secret?
Am încercat să îţi spun o dată, dar apoi...
O dată?
Ai încercat să îmi spui o dată?
Ar fi trebuit să încerci să-mi spui în fiecare zi!
Ştiu. Aşteptam momentul potrivit.
Nu există moment potrivit să îmi spui că mi-ai distrus nunta.
S-a întâmplat!
Nu gândeam...
Carrie, te rog, nu pleca.
Ştii ce mă supără cel mai mult?
Că ai ţinut asta secret
şi eu niciodată nu am avut vreun secret faţă de tine.
Ba nu. De cinci lui cred că ai greşit enorm părăsindu-l pe Steve.
Poftim! Cum te simţi?
Scuzaţi-mă. Scuzaţi-mă!
Va ajunge în curând!
Iubito, sunt eu. Răspunde.
Am rămas în urmă cu munca la studio,
o să întârzii puţin. Îmi pare rău.
Patruzeci de minute mai târziu,
sushi-ul şi Samantha... dar tot fără Smith.
Mi-a ajuns!
Era exact aceeaşi seară de Sf. Valentin pe care şi-o dorise Samantha.
Cu excepţia sushi-ului.
Şi a celei de-a doua femei.
Bună!
A fost o zi lungă.
Ai întârziat trei ore.
Ai mâncat?
Da, am mâncat.
Am mâncat porţia de Sushi pe care ţi-o preparasem.
Pe care mi l-am întins pe trupul gol,
ca surpriză de Sf. Valentin, pentru tine.
De ce eşti aşa supărată?
Te-am sunat.
Nu puteam ridica telefonul.
Aveam corpul plin de sushi!
Mi-a intrat wasabi acolo unde nu ar fi trebuit să am wasabi.
Crezi că e amuzant că am muncit ca o sclavă toată ziua
în bucătărie să îţi pregătesc o cină minunată?
E doar sushi, nu e mare lucru.
Nu e mare lucru? Na!
Nu sunt eu femeia care să-şi aştepte toată ziua bărbatul acasă!
Bucură-te de cina pregătită cu mâna mea!
Să ai o zi fericită de Sf. Valentin!
Sunt Carrie, lăsaţi un mesaj.
Carrie, sunt Miranda. Te rog, răspunde.
După trei zile de telefoane cu scuze şi emailuri
şi flori, eu tot nu eram pregătită.
A fost cea mai lungă perioadă în care nu ne-am vorbit.
Carrie, bună!
Trebuie să vorbesc cu tine.
De când aştepţi aici?
De 17 dolari!
Te rog, urcă, măcar până se fac 18.
E ciudat că nu-mi vorbeşti.
Sunt supărată.
Carrie, înţelege că s-a întâmplat,
nu am vrut să te rănesc.
Trebuie să mă ierţi.
- Ştii ce... - Ce?
Lasă.
Nu, spune ce voiai să zici.
Mă rogi să te iert în trei zile
când tu nu-l ierţi pe Steve pentru ceva ce-a făcut în urmă cu şase luni.
Nu e acelaşi lucru.
Este vorba de iertare.
Nu ştiu dacă mai pot avea încredere în el.
Steve, eşti foarte tăcut astăzi.
Miranda, ştiu că îţi e greu să mai ai încredere în mine,
dar nici eu nu pot avea încredere în tine.
Eu?
Felul în care mă tratai?
Şi modul în care mă respingeai? Da, am încălcat un jurământ.
Dar ce facem cu celelalte jurăminte,
promisiunea de a iubi pe cineva la bine şi la rău?
Ce se întâmplă cu ea?
De unde să ştiu că nu mă va învinovăţi tot restul vieţii?
Nu ai cum să ştii.
Aşa cum nici ea nu ştie dacă nu o vei înşela iar.
Puteţi şti doar că vreţi să treceţi mai departe
şi să riscaţi, sperând că iubirea voastră nu va lăsa asta să se mai întâmple.
Şi asta vom descoperi aici.
S-a terminat ultima şedinţă şi nu avem voie să vorbim două săptămâni
să ne dăm seama dacă chiar vrem să fim iar împreună.
Apoi am ales un loc unde să ne întâlnim
şi dacă venim amândoi o să fie bine.
Faptul că venim înseamnă promisiunea noastră
că vom uita totul şi vom merge mai departe.
- Poţi face asta? - Nu ştiu.
Nu ştiu. Trebuie să mă gândesc la multe lucruri.
Să te gândeşti? Sau să simţi?
Cum adică?
Miranda, eşti avocat. Poţi privi ambele părţi ale unei probleme.
Dar sentimentele sunt ilogice.
Ţin de emoţii.
Îmi pare rău, Harvard, dar decizia asta o vei lua prin ce simţi.
Asta înseamnă că sunt distrusă!
- Nu ştiu ce simt. - Dar vei şti.
Va veni o clipă când vei şti
şi dacă răspunsul e "da", atunci vei da deoparte tot ce e logic,
şi totul va fi lăsat în trecut.
Şi eu credeam că alegerea locului de întâlnire va fi o provocare.
Unde este?
Pe Podul Brooklin.
La jumătatea drumului între locuinţele noastre.
Foarte logic, dar în acelaşi timp şi poetic.
Va fi poetic doar dacă venim amândoi,
altfel, eşti pe pod, respins...
Nu e un plan bun.
- Bună! - Bună.
- Am două veşti bune. - Şi eu am două cafele.
Am auzit de la proprietar că apartamentul s-a vândut în sfârşit.
Durează 60 de zile până să vină noul proprietar şi ai scăpat.
Şi care e cealaltă veste?
Mă întorc în San Louis şi ne căsătorim în toamnă!
Doamne!
Stai aşa... Dă-mi să văd!
- E superb. - Şi ştii ce?
Nu e închiriat.
În ziua termenului-limită al deciziei sale cruciale,
Miranda pledase argumentele pro şi contra.
Miranda şi-a dat seama dintr-o dată
că lista lui Steve ar putea conţine mai multe argumente contra decât pro.
Şi Miranda nu a mai privit în urmă.
Sau... aproape niciodată.
În acest timp, în oraşul îngerilor căzuţi...
Se pare că răspunsul nu se afla în filosofia New Age.
Samantha avea bani, o carieră
şi un bărbat care o iubea,
dar totuşi simţea că ceva îi lipsea din viaţă.
Întoarce-te! Nu e casa noastră.
Unde te duci?
Scuze...
sunt vecina ta şi câinele mi-a intrat în... casa ta.
Dintr-o dată şi-a dat seama ce îi lipsea.
Vrei să mi te alături?
Eu sunt Dante. Întoarce-te oricând doreşti.
Era oficial. Din clipa când l-a cunoscut pe Dante,
Samantha a căzut în iad.
Şi până la primăvară, eram din nou eu însămi, în apartamentul cel nou.
La timp pentru petrecerea prenatală.
O femeie a pus un pahar cu apă direct pe biroul tău, i-am zis că o să o cerţi.
- Mulţumesc. - Da.
- Ce mai faci? - Pot să vă iau haina?
Unde e Samantha? Avionul ei a aterizat de două ore.
Doar o cunoşti... probabil învârte ea ceva.
Nicăieri nu e ca acasă!
Scumpo!
Ai un şobolan în geantă!
Sper să fie dresat!
- Pot să vă iau haina? - Sigur.
E super geanta...
Doamne, Samantha!
Ai un căţel!
V-aţi fi gândit vreodată la aşa ceva? Eu cu o potaie!
Doamne, ce e cu burta aia?
Măcar nu moare de foame acolo.
Intră!
Te aşteptam!
Mănânc ca să nu-l înşel.
Ce anume mănânci?
Orice în afară de penisul lui Dante.
Ai grijă cum vorbeşti. Ăsta e acum un apartament de adulţi.
Nu mi-am dat seama ce "mare" sunt până nu v-am văzut expresiile.
Ţi-o spun cu drag: cum de nu ţi-ai dat seama?
Am evitat oglinzile.
Sunt mândră că nu-l înşeli.
Nu cred că este ceva de care să fii mândră.
M-am îndopat, încercând să nu fac ceva ce mi se părea natural.
Nu e vorba de cum arăţi, eşti superbă cu orice mărime,
dar eşti fericită?
Păi...
Relaţiile nu se bazează mereu pe fericire.
Corect?
Când de des sunteţi voi fericite de relaţiile voastre?
Cred că se referă la tine.
- În fiecare zi. - Eşti fericită în fiecare zi?
Nu tot timpul dar... în fiecare zi.
Tu când te-ai simţit ultima oară fericită?
În urmă cu şase luni.
Cred că e normal la LA.
Ce să mă fac?
Nu ştiu. Arată-ne ce ascunzi în burtă.
Foarte amuzant, dar...
Smith a fost alături de mine când am făcut chimioterapie.
Iar dacă el a fost alături de mine,
şi eu ar trebui să rămân în această relaţie pentru el.
Dragă, tocmai ţi-ai comparat relaţia cu chimioterapia.
Acum era între noi.
Cele trei oglinzi pe care Samantha nu putea să le evite.
Samantha...
Acea pernuţă a costat 300 de dolari.
Micul meu monstru!
Bună. Eşti acasă? Credeam că stai o săptămână.
Trebuie să vorbim.
Doamne...
- Ştiam că vine şi clipa asta. - Da.
Relaţia noastră nu merge.
Am făcut tot ce puteam.
I-am acordat 5 ani şi 15 kg.
Ce este?
- Nu mă mai iubeşti? - Ba da, te iubesc.
Doar că...
Voi spune ceea ce n-ar trebui niciodată spus.
Te iubesc, dar mă iubesc pe mine mai mult.
Şi am o relaţie cu mine de 49 de ani
şi pe aceasta trebuie să o cultiv.
Vei întâlni o femeie incredibilă
cu care vei avea o relaţie minunată.
Şi tu pe cine vei găsi?
Nu ştiu.
Dar vreau să-mi asum acest risc.
Nu... Păstrează-l.
Bine.
De fiecare dată când îl voi vedea
mă voi gândi la tine.
Uneori poveştile nu sunt romane epice, ci povestiri scurte,
dar asta nu înseamnă că sunt lipsite de iubire.
Pasagerii să îşi lege centurile şi să se pregătească de aterizare.
Aterizăm în New York. Va trebui să îmi daţi asta.
Pe când cineva revenea în viaţa mea,
altcineva a plecat.
Timbrele şi formularele de răspuns.
Şi am pus tot cei ai primit în căsuţa poştală în aceste plicuri.
Bine.
Şi te rog să nu faci varză pagina ta web.
E opera mea de artă.
Ce-o să mă fac fără tine?
Vei găsi pe altcineva.
Dar nu va avea "stilul" meu.
Sfânta Louise.
M-ai adus din nou la viaţă.
Iar tu mi-ai dat o geantă Louis Vuitton.
Nu mai plânge!
Cheile.
Aşteaptă. Nu îţi uita "iubirea".
Nu. Eu mi-am găsit iubirea.
Îţi las asta ţie.
- Ne vedem la nunta mea. - O să vin la Saint Louis.
Pa.
Şi, două săptămâni mai târziu,
o Charlotte greoaie se pregătea de un prânz scurt.
- Când vă aşteptaţi să naşteţi? - Într-o săptămână.
Sunteţi superbă.
Mulţumesc.
Bună ziua. Doriţi ceva de băut?
- Nu, nu. - Nu?
Nu mai pot rămâne.
Charlotte? Aşteaptă.
Aşteaptă! Charlotte.
Nu fugi, eşti gravidă.
Nu vreau să te văd, sunt furioasă pe tine!
Eu am fost mereu de partea ta.
Cum ai putut să îi faci asta lui Carrie?
Nu, nu.
Nu o să plâng, n-o să-mi irosesc lacrimile cu tine.
Blestem ziua când te-ai născut!
Cred că mi s-a rupt apa.
Taxi!
- Maşina mea e chiar acolo. - Nu am nevoie de maşina ta!
- Taxi! - Charlote, te rog.
Pot, te rog, să te duc eu la spital?
Porneşte maşina.
- Bună. - Bună.
Felicitări! O fetiţă!
E destinul meu să fiu înconjurat de femei frumoase.
Vino.
- E superbă! - Spune-i "bună" lui Rose.
Rose, ce nume frumos!
E numele bunicii lui Harry.
În grădina noastră, avem un "liliac" şi o "roză".
Trebuie să spun că sunteţi nişte pacienţi foarte calmi.
La telefon aţi zis doar "copilul s-a născut",
nu melodramaticul "te sun în timpul naşterii"...
Am avut parte de suficiente drame.
Mi s-a rupt apa în faţa restaurantului.
Asta e foarte dramatic.
Aşteaptă, nu a terminat.
- S-a rupt când vorbeam cu Big. - Ce?
Vezi? Karma.
M-am supărat aşa de tare pe el că mi s-a rupt apa.
A adus-o la spital şi a rămas lângă ea până s-a născut copilul.
Cred că voia să te vadă pe tine.
Ziua aceasta nu îi este închinată lui.
Ci ţie şi micuţei Rose.
Ştim deja că are părul lui Charlotte, dar ce altceva îmi puteţi spune?
- E minunată. Mazel Tov. - Mulţumim.
Pa.
Mi-a cerut să te rog să îl suni.
Ştiu că nu e treaba mea,
dar mi-a părut rău de el cum aştepta în spital numai să te vadă.
Jur că de fiecare dată când auzea paşi pe coridor i se oprea inima.
Harry, e mult mai complicat decât îţi închipui.
Ştiu asta.
Şi ai tot dreptul să nu îl mai suni niciodată,
dar astăzi exuberez de fericire,
şi îmi pare rău de el.
A zis că ţi-a scris, dar nu i-ai răspuns niciodată.
Nu mi-a scris niciodată.
A zis că ţi-a scris pentru că nu îţi ştia numărul de telefon.
Nu mi-a scris niciodată.
Atunci de ce ar fi zis una ca asta?
Două ore, două plicuri pline de scrisori şi nenumărate emailuri mai târziu,
eram pe cale să mă dau bătută, când mi-am amintit că i-am zis Luisei
să îl pună undeva de unde să nu mai aud de el niciodată.
INTRODUCEŢI PAROLA PENTRU A VĂ CITI MESAJELE
PAROLĂ INCORECTĂ
Sunt Louise, lăsaţi-mi un mesaj.
Bună, Louise, eu sunt.
Îmi poţi da parola pentru emailul tău?
Sună-mă, mulţumesc.
La naiba.
Când am scris "IUBIRE" am putut intra.
Cred că tot nu îşi găsea cuvintele.
A copiat o scrisoare de iubire a lui Beethoven.
A Lordului Byron.
Şi John Keats.
Şi Voltaire.
Iată-le, "Scrisori de dragoste ale bărbaţilor celebri",
volumul întâi,
plus încă una, scrisă de John James Preston.
ŞTIU CĂ AM GREŞIT, DAR TE VOI IUBI ETERN.
Am vrut să-l sun, dar
dragostea noastră, "Carrie şi Big", volumele 1, 2 şi 3,
m-a oprit.
Alo.
Nu am auzit telefonul, îmi probam rochia de mireasă.
Rochia aia îţi face ţâţele mari!
Ai grijă cum te porţi, e un magazin de clasă!
Nu e nimic, am găsit singură parola.
Oricum voiam să te sun.
Astăzi e ultima zi când mai ai apartamentul din 6th Avenue,
la ora şase vin să schimbe broaştele.
Nu vreau să mă duc acolo.
Nu vrei să îţi iei pantofii ăia?
Doamne, am uitat complet!
Pentru că mi-i poţi trimite mie,
să mi-i îndes în picioare.
Dar e deja ora 5.
Alo! Nu au fost purtaţi niciodată... pantofii de 400 de dolari!..
De fapt 525$.
Bine, mulţumesc. Pa.
Taxi!
Lumina din apartamentul nostru înainte de "război"
era complet diferită după acesta.
Venisem după pantofii tăi, nu voiam să fie o pierdere totală.
Nu era o problemă de logică... ci de IUBIRE.
De ce ne hotărâsem să ne căsătorim?
Cred că...
dacă nu am fi făcut-o ne-am fi temut de ce-ar fi însemnat asta.
Îmi pare rău că ţi-am făcut aşa ceva...
Îmi pare rău că eu ţi-am făcut una ca asta...
Ştii care e partea amuzantă?
E şi o parte amuzantă?
Eram perfect fericiţi înainte să ne hotărâm
să fim împreună până la adânci bătrâneţi.
Cred că festa ni s-a jucat nouă.
E un dressing frumos.
Mulţumesc.
E confortabil.
La asta te gândeai când ai adus covorul?
S-ar putea, dacă merge aşa de bine...
Să plecăm până să ne dea afară noul proprietar.
Ne-am decis să ne căsătorim într-o manieră prea "profesională".
Fără strop de romantism.
Nu aşa trebuie cerută în căsătorie o femeie.
Ci aşa.
Carrie Bradshaw,
iubirea vieţii mele,
doreşti să te măriţi cu mine?
Pentru asta sunt diamantele. Trebuie să facem ceva să pecetluim afacerea.
Şi în final, Carrie Bradshaw s-a măritat cu John James Preston,
într-o rochie care nu era de firmă.
- Da. - Da.
Prin puterea investită în mine, de către statul New York,
vă declar soţ şi soţie.
Poţi săruta mireasa.
Etern al tău, etern a mea, etern al nostru.
Nu te-ai supărat că am fost doar noi?
A fost perfect.
Doar noi doi, cum ţi-am zis eu.
Dar ar fi fost mai bine să fie aici şi prietenele tale.
De asta le-am şi chemat.
Felicitări!
Nu a avut loc nicio recepţie de vis.
Doar un brunch între prieteni.
Când îmi băgam rochia de mireasă în dulap, nu am putut să nu mă întreb...
de ce suntem de acord să scriem jurăminte de nuntă personale,
dar nu şi reguli proprii?
E ceva la care mai am de lucrat.
Poate că unele lucruri fac mai bine dacă rămân în dulap.
Poate că atunci când le etichetăm: mireasă, ginere, soţ, soţie,
însurat, burlac,
uităm adesea să privim dincolo de etichetă pentru a vedea persoana de dedesubt.
- E delicios! - De ce nu am mai venit aici?
Pentru că începuse să vină prea multă lume.
Ăsta e clasic dar nepreţuit.
Şi că tot vorbeam de clasici...
La mulţi ani!
Un toast. Pentru Samantha!
Fabuloasă la 50 de ani.
Pentru noi.
Şi pentru următorii cincizeci de ani.
Pentru următorii cincizeci de ani!
Şi acolo, în oraşul unde s-au cunoscut, cândva, patru fete,
patru femei mature au pătruns astăzi într-o nouă etapă din viaţă.
Învăluite, din cap până-n picioare, în iubire.
Iar aceasta este singura marcă care nu se demodează niciodată.
Traducere: Felixuca, Teacher Sincronizare: Felixuca RadioFLy Team (c) 2008 www.RadioFLy.ws
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org