Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
EFECTE ADVERSE
Traducerea: gumball3000 / LionKing09 Subtitrări-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Nu pot să îl las să intre până ce nu îl văd.
Ştiu regulile. Întrebam dacă se poate face o excepţie.
Nu se fac excepţii. De aceea avem reguli.
Ştiu ce este o regulă. Spuneam doar că...
- Nu aveţi raze X aici? - Nu. Trebuie să îl văd.
Pariez că nu o să-ţi fie dor de acel impuls.
Sau de ambianţă.
Aş fi mers mai departe de atât.
Mi-au dat o broşură despre reabilitare.
- Da? - Da.
- M-a vizitat un asistent social. - Şi ce ţi-a spus?
- S-o iau încet. - Putem face asta.
- Salut. - Salut.
Vroiam doar să-ţi amintesc că nu voi veni mâine.
Aşa e. E ziua cea mare! Cred că ai emoţii!
Da.
Eşti agitată, speriată, şi...
Şi voiam să îţi mulţumesc, pentru tot ce ai făcut.
Ai fost aşa de înţelegătoare.
Sunt sigură că e mai mult decât ce s-a dat la ştiri, aşa că...
Ştiu, dar când spui cuiva "Tranzacţii bazate pe informaţii privilegiate",
Şi o iau ca şi cum ar fi omucidere. Nu mai ştii ce să faci.
Aşa că îţi mulţumesc pentru tot.
Nu ştiam ce să port.
Am încercat să cumpăr ceva nou, dar n-am găsit nimic potrivit.
Dragă, arăţi minunat.
Şi pot doar să-mi imaginez cum vei arăta pentru el.
Mamă.
Hai să plecăm de-aici, până nu se răzgândesc.
Îmi pare rău.
Îţi aminteşti de bancherul de care ţi-am vorbit?
Marshall Hellman?
- Cel de la Stanford? - Da.
Foarte inteligent. Era închis pentru o treabă cu taxele, dar va ieşi în curând.
Are bani în Dubai şi multe relaţii. Putem reveni la cum am fost, Em.
Promit. Pot să o fac.
Bine, iubitule.
Mulţumesc.
Nu înţeleg ce spui, relaxează-te!
Bună ziua.
Eu sunt Dr. Banks.
- Tipul ăsta e suspect? - Ascultă, relaxează-te!
- Dle. poliţist. - Tipul ăsta e suspect.
Dă-te la o parte şi lasă-mă să vorbesc cu el.
Încerca să jefuiască un taxiu.
Înţelegi? A venit la mine!
E bine.
Ce este? Ce se întâmplă?
Şi-a văzut tatăl decedat conducând taxiul.
Poftim?
A văzut fantoma tatălui său. Era taximetrist.
- Aveam dreptate. E nebun. - Nu. E îndurerat.
E amărăciunea, care îi proiectează imagini în cap.
Vede fantome.
E haitian. E obişnuit ca haitieni să-i vadă pe cei apropiaţi la scurt timp după deces.
Ciudat pentru noi doi, dar perfect normal pentru el.
Bine, ce urmează?
MVA în patul 8, are o traumă minoră la cap şi are nevoie de o consultaţie.
- Tură dublă astăzi? - O viaţă mai bună cu ajutorul chimiei.
Dră Taylor.
- Da? - Eu sunt Dr. Banks.
Spuneau că s-ar putea să am o comoţie, dar nu mai trebuie să stau aici, nu?
Trebuie să aşteptăm rezultatele tomografiei ca să fim siguri.
Am câteva întrebări pentru tine. Ce-ţi mai face capul?
Mă doare.
- Cum era înainte să loveşti peretele? - Ce vrei să spui?
Cum stau lucrurile pentru tine? La modul general.
- De ce eşti aici? - Sunt psihiatrist, dră Taylor.
În mod normal, când oamenii lovesc ceva cu maşina,
rămân urme de frânare.
Un zid de cărămidă e un motiv destul de bun ca să foloseşti frânele,
sau să tragi de volan.
Tu nu ai făcut asta. Te-ai dus direct în el.
Îngrijitorul a mărturisit poliţiştilor că erai supărată înainte să urci în maşină.
Compania de asigurări va verifica frânele, dar prefer să te întreb pe tine.
Ai încercat să-ţi faci rău în dimineaţa asta?
Încă mai vrei să îţi faci rău?
Emily.
Ce ai spune dacă ai rămâne aici câteva zile?
Aici? Nu, nu pot rămâne.
Martin tocmai s-a întors acasă şi trebuie să fiu cu el.
- Soţul tău, Martin? - Da, tocmai a ieşit din închisoare.
Trebuie să fiu acolo, şi trebuie să merg şi la muncă.
Nu câştigă nimic deocamdată.
- Eşti căsătorit? - Da.
Cum ar fi să ieşi din închisoare, să te întorci după mult timp,
iar soţia ta să fie internată într-un spital de nebuni?
Am aşteptat patru ani. Nu pot rămâne aici.
Cred că ai încercat să îţi faci rău în dimineaţa asta, şi...
A fost o greşeală. O scăpare de un minut.
Promit că nu o să se mai întâmple.
- Ai un birou? - Da.
Pot veni acolo. Oricât de des doreşti.
Pot veni de două sau de trei ori pe săptămână.
Am mai făcut terapie, Şi ţin minte că m-a ajutat când mi-am pierdut speranţa.
Promit. Vreau doar să merg acasă.
Îi vom da drumul, cu condiţia să vină la mine la birou săptămâna aceasta.
Nu credeam că mai are probleme.
Dragule, probabil a încercat să pară mai curajoasă decât era.
I-a fost frică să ne spună.
Vreau să îi dau astea. Se numesc SSRI.
- Stimulează serotonina. - Ce face, mai exact?
Opreşte creierul să îţi mai spună că eşti trist.
În câteva săptămâni, o să se simtă mai bine.
Nu, bineînţeles. Bineînţeles.
Emily?
Eşti bine?
Emily?
Ce-ai păţit?
Şi mie mi-au făcut rău astea.
Am avut mai mult noroc cu Celexa.
Obişnuiam să desenez, copil fiind. Oameni, în general.
Profesori şi copii din clasa mea. Băieţi pe care îi plăceam.
Şi pisici uneori.
Încercam să le desenez faţa perfect.
De aceea m-am mutat în New York, voiam să mă apuc de design grafic.
Luam cursuri când l-am întâlnit pe Martin.
Cum s-a întâmplat?
Lucram la un bar din centru, ca să îmi pot plăti studiile,
Şi el venea acolo după serviciu.
Comanda cele mai complicate băuturi. Pe care habar nu aveam să le fac.
Într-o seară a venit la mine Şi s-a oferit să mă înveţe.
A stat până la ora închiderii. Apoi m-a invitat în oraş.
Şi te-ai dus.
Nu ştiam cine era sau cu ce se ocupa. Era doar...
Era doar un tip la costum.
Mă privea în timp ce preparam băuturile, iar asta mă emoţiona.
Mă privea ca pe un tablou.
Avea o barcă cu pânze, şi m-a luat şi pe mine cu ea.
M-a învăţat să schiez.
Mi-a luat minţile.
M-a cerut în căsătorie în Maui, iarna aceea, iar în vară ne-am căsătorit.
Câţi ani aveai?
Era acum cinci ani, deci 23.
Timpul trece aşa repede.
Mă voi face bine?
Spuneai că ai mai avut depresie.
Ai fost la cineva data trecută?
Da. În Greenwich, Connecticut. Victoria Siebert.
A trebuit să întrerup atunci când ne-au luat casa
Şi a trebuit să mă mut înapoi în oraş.
E vreo problemă dacă o contactez pe Dr. Siebert pentru istoricul tău?
Nu, bineînţeles.
Am văzut-o acum 4 ani.
Pentru nouă luni..
Nu avea doar covorul tras de sub picioare, ci casa, soţul.
Întreaga ei viaţă, dispărută.
Până şi asigurarea de sănătate. S-a mutat în oraş pentru o slujbă,
Şi nu am mai auzit de ea.
Mă bucur că o consultă un bărbat. Cred că o va ajuta.
De ce?
Nu s-a simţit remarcată de propriul tată.
Apoi soţul ajunge la închisoare, iar ea e abandonată din nou.
M-aş bucura să aibă să aibă parte de o altfel de experienţă.
Spunea că i-ai prescris medicamente.
Da. Wellbutrin. Prozac. Effexor.
M-am chinuit.
Ţin minte că avea probleme cu somnul şi ameţeală. Friguri...
I-am prescris Zoloft, să văd cum se simte.
Poate e un candidat bun pentru medicamentele astea noi.
Uneori lucrurile noi le dau încredere.
Văd reclamele la TV şi le dau crezare.
Am un pacient cu probleme similare.
I-am prescris Ablixa.
Bun venit, tuturor! Mulţumim că sunteţi aici.
Vom începe prezentarea curând, vă rog să intraţi şi să luaţi loc..
S-ar putea să am nişte mostre la mine. Stai să văd.
Nu. Probabil le-am dat pe toate.
Uite! Ia un pix cu Ablixa.
Dacă era pe piaţă atunci, îi dădeam lui Emily după avort.
Avort?
- După ce a intrat în puşcărie. - Nu mi-a spus nimic.
- Nu? - Nu.
- A fost eliberat? - Acum o săptămână.
Poate asta va întoarce totul la normal.
Nu le spune nimic lui Carl sau Kayla despre Hellman. Va uşura situaţia.
Încă mai cred despre Carl că s-a dus la poliţie.
Probabil ne-a dat aceste bilete pentru că se simte prost.
Sper ca astea să meargă.
Dacă nu te simţi în stare, pot să merg şi singur.
Înţeleg dacă nu vrei să îi vezi.
Bine?
Dar eu trebuie să ies înapoi în lume la un moment dat.
Dacă stau aici singură, o să mă simt mai prost.
Trebuie să încerc măcar. Dr. Banks ar vrea asta.
Carl?
Bine ai revenit.
- Cum vă simţiţi, dle? - Bună!
- Emily, îmi pare bine să te văd. - Bună. Şi mie.
Kayla, îţi aduci aminte de această frumoasă dră.
- Bună. - Mulţumim de invitaţie.
Dumnezeule, ce roche frumoasă ai. Îmi place. E minunată.
Mulţumesc. Ne pare bine că aţi putut veni.
Plăcerea e a noastră. Mulţumim din nou.
Mă duc la bar să iau ceva de băut. Vrea cineva, ceva?
Crezi că e o idee bună?
Da, e în regulă. Revin imediat.
- Arată uimitor! - Se simte bine.
Dar plecarea a fost grea, la fel şi venirea înapoi, pentru amândoi.
Martin, vreau doar să îţi spun că îmi doresc să vă fi ajutat mai mult.
Nu. E în regulă. S-a terminat acum.
Bună seara, doamnă. Vă servesc cu ceva?
Da, o vodkă seltzer, vă rog.
- Poftiţi. - Mulţumesc.
Martin îmi spunea...
Dragă, ce s-a întâmplat?
Nu pot să continui.
Să ştii că anul trecut a fost destul de prost pentru mine.
Am găsit un nodul.
M-am destrămat. Eram foarte deprimată,
Şi doctorul mi-a prescris ceva numit Effexor.
M-a ajutat foarte mult.
Poţi să îl chemi pe Martin?
Da.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău! Nu pot, îmi pare rău.
E în regulă.
Vino aici.
Păstraţi distanţa, doamnă!
Mulţumesc.
E avantajos să ai un soţ care îţi poate prescrie reţete.
- Cum se numesc? - E un inhibator beta.
E rău că procedez aşa?
Toată lumea le ia. Avocaţi, muzicieni.
Şi oamenii care se duc la interviuri pentru slujbe importante.
Nu te face ceva ce nu eşti. Te ajută să fii tu însuţi.
Mai am doi concurenţi.
O femeie din Merrill şi un bărbat din Citicorp.
Dar Hazlitt mi-a spus că sunt pe drumul cel bun.
Scuze, dar trebuie să răspund. Este o urgenţă.
Fata are probleme.
- Dr. Banks, trebuie neapărat să vorbim. - Emily.
Da, tocmai ţi-am primit mesajul. Sunt cu soţia mea.
Am mers la birou, dar nu erai acolo. Aşa că am venit aici.
Putem să vorbim?
- Dacă e o urgenţă, poţi lua loc. Nu. Eu doar...
Eram la metrou, şi...
M-am simţit ca şi în maşină.
Trebuie să merg la muncă. De cinci minute am nevoie.
Te duci la muncă după asta?
- Bine, cinci minute. - Bine.
Îmi pare rău.
Sună-mă după interviu.
Emily, ştiu că e greu.
Dar neajutorarea pe care o simţi este un simptom.
Trebuie să îl lăsăm trecutului.
Un psiholog a spus o dată,
"Depresia este inabilitatea de a construi un viitor."
Dar tu ai un viitor. Acasă, cu Martin.
Încearcă o nouă afacere.
Cu tipul ăsta, Hellman pe care l-a întâlnit în puşcărie.
Şi cum te face asta să te simţi?
Nu ştiu. Măcar încearcă.
Chiar încearcă să fie bine Şi eu nu-l ajut deloc.
Adică, şi eu încerc. M-am dus...
M-am dus la cumpărături, ca să fiu mai sexy pentru el.
Încerci.
Nu mai pot lua Zoloft. Nu pot. Am ameţeli.
Nu pot dormi. Nu mă mai excit.
Înţeleg asta.
O femeie de la muncă, Julia, ea....
Mi-a spus că ia un medicament nou, care o ajută cu adevărat.
M-am gândit că poate l-aş putea încerca.
Taylor!
Ai mai luat Ablixa înainte?
Nu.
O parte din efectele adverse pot include:
Greaţă, slăbirea muşchilor, insomnie, modificarea apetitului,
gura uscată, iritaţie.
Plătiţi cash?
Într-un an, Warner-Lambert ne-a dus în Hawaii.
Am vorbit 5 minute şi am jucat 36 de găuri.
Cât a plătit Pfizer pentru ca totul să dispară?
Două miliarde?
Lilly a plătit peste un miliard să stabilească treaba cu Zyprexa.
Trebuie să vorbim despre asta? Îmi ruinaţi prânzul.
Un anumit reprezentant, care va rămâne anonim,
mi-a dat bilete la Cupa Mondială.
I-a dat fiului meu o minge semnată!
- Dacă ştiam măcar că îţi place baseballul. - Unde-am fost eu în treaba asta?
Într-un internat britanic probabil.
Nu este o violare a codului farmacologic să cumpăr prânzul doctorilor.
Atâta timp cât discutăm afaceri, cel puţin cinci minute.
Fiţi gata? Start!
Începem testele pentru un nou medicament anti-anxietate, Delatrex.
Căutăm câţiva doctori cu care să ne consultăm.
Va dura aproape un an. Interesaţi?
Eu nu. Fac ceva pentru competiţie. Am semnat un NDA.
Eu predau semestrul următor, mă simt cam aglomerat.
Dar dumneavoastră, Dr. Banks? Prea ocupat?
Nu cât partenerii mei. De ce ai nevoie?
Te apropii, dar, nu.
30 de mii?
50 de mii.
- Chiar? - Da.
- Ce ai de făcut?
Merg la câteva întâlniri, recrutez nişte pacienţi, analizez nişte date.
Deci vei fi mai ocupat.
Da.
Dar parte bună e...
Dacă, de exemplu...
aş avea bani să cumpăr alta.
Înţeleg.
Mami?
Da, dragă! Aici, scumpete. Despachetăm.
Am avut un vis urât.
Iubire.
Atunci ai noroc, Jon e foarte priceput la vise.
- Da, sunt. - Te ajută el.
Înapoi în pat.
Trebuie să visez atunci când dorm?
Da, sunt sigur că toată lumea trebuie.
Nu toate trebuie să fie urâte.
- Albert Einstein, îţi aminteşti de el? - Da.
A descoperit relativitatea într-un vis.
Şi Paul McCartney Scria cântece întregi.
Şi eu visam la mama ta, înainte să o întâlnesc.
Deci, despre ce o să visezi?
Cine produce medicamentul ăsta, o să fie bogat.
E miezul nopţii. Opreşte muzica!
Aştepţi pe cineva?
Em, mă auzi?
Ce faci?
Nu poate să nu mai ia medicamente?
- Nu există o metodă alternativă... - Nu!
Doamne, nu! Pot să dorm în sfârşit. Am energie. Am făcut sex.
Am fost împreună cu adevărat.
Poate altceva ar face acelaşi lucru.
Absolut. Sunt şi alte SSRI, SNRI.
Nu.
Am încercat orice altceva. Nu mai ştii, Martin.
Tu nu eşti aşa. Nu ştii cum e.
Bine? Fiecare după-amiază e ca şi cum...
Ca şi cum e un nor otrăvitor de ceaţă se învârte în mintea mea, sunt paralizată.
Dacă trebuie să o iau de la început, cred că ar trebui să văd un alt doctor.
Îmi pare rău că simţi aşa. Îţi înţeleg frustrarea.
Ce facem?
Sunt lucruri pe care le putem face ca să calmăm situaţia.
Alte medicamente adiacente lui Ablixa, unul pentru somnambulism.
În timp ce Ablixa te ajută să treci peste depresie.
Mă duc în Otisville azi.
În sfârşit mi-au aprobat întâlnirea cu Hellman.
S-ar putea să deschidem un magazin în Houston.
Are multe relaţii acolo.
Credeam că o să ne mutăm înapoi în Greenwich.
Sunt sigur că o să găsim oameni de treabă şi în Houston.
Vreau să ne înţelegem că eu sunt plătit să particip la studiu.
Dacă nu vrei să participi, te înţeleg.
Sunt şi alte medicamente pe lângă Delatrex pe care le pot prescrie.
Deci medicamentele sunt gratis.
Nu trebuie să le raportez companiei de asigurări?
Pentru timpul în care participi la studiu, medicamentele sunt gratuite.
Asta e minunat.
Începem chiar azi.
Emily, nu te înţeleg. E aproape 4:00.
Ce s-a întâmplat?
M-am urcat în tren şi am uitat să mai cobor.
Martin se gândeşte să ne mutăm.
Iar eu sunt foarte....
Du-te acasă, Emily.
Trebuie să înţelegi că asta nu se va mai întâmpla.
Nu merge cu mine.
Ce se întâmplă?
I l-au dau tipului din Citicorp.
Îmi pare rău, D.
Sunt disperată.
Emily?
Hellman spune că o să ne placă Houston.
Ce mi-ai luat?
Em?
Pentru Dumnezeu. Em?
Pastilele naibii.
Em.
Dormi din nou?
Opreşte-te!
Em, sună pe cineva.
Ajută-mă. Sună pe cineva.
Ajută-mă.
Te-a lovit?
Te-a ameninţat?
A mai fost cineva aici? Cine mai venea la cină?
Ce?
Dormeam, şi...
M-am trezit şi l-am văzut pe el. Nu era... nu se mişca.
Asta a fost... E tot ce îmi amintesc.
Dr. Siebert.
Bună ziua. Scuze de deranj. Sunt Jon Banks.
E vorba de Emily. A avut un incident.
Nu sunt semne de intrare forţată, nu mai e nimeni pe camerele de securitate.
- Amprentele de pe cuţit sunt ale ei. - Unde e avocatul ei?
Nu are unul. A vorbit doar despre tine.
Fără semne de bătaie.
Ea a făcut apelul la 911.
Am avut o programare aseară, la care nu a venit.
Când e ultima dată când ai văzut-o?
- Acum patru zile. - Şi cum era?
Aveţi idee de ce erau trei tacâmuri la masă, Dr. Banks?
Nu îşi aduce aminte nimic despre un invitat. Copii?
Nu, nu avea copii.
Lua astea.
Pentru depresie, nu? Am văzut reclamele.
Aţi vorbit vreodată despre aşa ceva?
Aş vrea să îi vorbesc, dacă se poate.
Se poate, în Rikers.
E posibil să fi fost adormită.
Ce?
E somnambulă.
De aceea nu îşi aduce aminte nimic.
E un efect advers al medicamentului.
A avut şi alte episoade.
Omoară oameni în somn, de asemenea.
Ridicaţi-vă. Întoarceţi spatele.
Ţi-a spus ceva care să te facă să crezi că ea e violentă, sau el?
Înainte să îmi răspunzi,
sau să îmi vorbeşti despre confidenţialitatea doctor-pacient,
hai să ne gândim la viitor.
La viitor?
Există două posibilităţi, nu?
Ori e o criminală, ori e victima tratamentului ei medical.
Caz în care eşti ţinta unui proces civil.
Cineva trebuie să plătească.
Ea sau tu.
Statul s-a bucurat de colaborarea ta în trecut, Dr. Banks.
Aş vrea să colaborăm şi acum..
- Acum e diferit. - Oare?
Nu mai vreau să văd vreo pastilă.
Vor să îmi dea altceva.
Altă pastilă pentru dormit.
Nu înţeleg de ce se întâmplă asta.
Este vreo şansă ca altcineva să o fi făcut...
Şi să îmi însceneze?
Nu prea cred.
Poliţia spune altceva.
Am omorât pe cine nu trebuia.
Nu ştiu ce puteam să fac. Ea voia să le ia.
Jon. Nu poţi să îi urmăreşti, să le iei lucrurile din mână,
pe care le-ar putea folosi să îşi facă rău.
Îi consultăm o oră pe zi, de câteva ori pe săptămână.
- Cred că o vor condamna. - Pentru ce?
Spuneai că nu îşi aminteşte. Nicio intenţie criminală.
Nu pot să facă asta.
Un bărbat din Arizona.
Şi-a omorât soţia, a aruncat-o în piscină,
i-a luat hainele însângerate, şi le-a pus în portbagajul maşinii.
S-a trezit în următoare zi fără să îşi amintească nimic.
Nici măcar nu ştia că e moartă până ce nu l-au condamnat pentru crimă.
Vecinii l-au văzut aruncând cadavrul în piscină.
A fost achitat anul trecut.
O femeie şi-a ciomăgit bărbatul într-o vacanţă pe insula Sanibel.
Amândoi dormeau. A fost achitată.
Trebuie să îţi spun că am fost contactat de stat.
Să îi consiliez şi pe ei.
M-am gândit la asta.
Sunt într-o situaţie dificilă. Sper că îţi dai seama.
Dar dacă ea scapă, nu arată bine pentru tine.
Atacă imaginea întregului sistem.
Nu ţi-a vorbit niciodată despre uciderea soţului?
Nu. Dacă o făcea, o raportăm autorităţilor.
Ai vorbit cu familia?
Mama lui Martin. Ea m-a angajat.
Avem nevoie de ajutorul tău.
Vrei să vorbeşti despre asta?
Un pacient de-al meu a fost arestat.
- E rău? - Da. Destul de rău.
Persoana a făcut-o?
E vinovată?
În acest caz, sunt două lucruri total diferite.
Îmi era frică că nu vei mai vrea să ne vedem.
Sper că ştii că dacă aş putea fac schimb de locuri cu Martin, aş face-o.
Aş da orice dacă cineva ar putea face asta.
Nu pot să înţeleg cum s-a întâmplat. Cum?
Nu ştiu.
Nu ştiu. Nu mi se potriveşte. E ca şi cum...
E ca şi cum nici nu s-a întâmplat.
Dar nu înţeleg.
Vezi reclamele la TV, oameni care se fac bine!
Eu mă făceam bine. Dr. Banks mă ajuta cu adevărat.
El tocmai a ieşit, iar acum nu mai e.
Ştiu.
Pot să îţi dau ceva?
Ce?
Vreau să dau o declaraţie.
Oamenii trebuie să afle ce se poate întâmpla.
De dragul lui Martin.
Mergem la doctori cu supărările noastre,
Şi cu speranţe că ne vor putea însănătoşi.
În schimb, am mers pe un drum al suferinţei pe care nu mi l-aş fi putut imagina.
Şi i-am luat pe cei apropiaţi o dată cu mine.
Singura mea dorinţă este ca nimeni să nu mă urmeze.
- Este un bilet de la nora ta. - Da.
- Care ar putea fi condamnată pentru crimă. - Da.
Pentru ce i-a făcut un medicament.
Am invitat un reprezentant de la Sadler-Benelux, producătorii de Ablixa,
să vină în dimineaţa asta Şi să discute povestea tragică, dar au refuzat.
Din fericire, Dr. Peter Joubert, un psihiatru din Manhattan,
specializat în antidepresive ca şi Ablixa,
a venit să discute despre pericolele acestor efecte adverse.
Peter, în orice caz, aceasta este o zonă întunecată.
Josh, este. De aceea FDA, în 2004,
au cerut antidepresivelor să vină cu avertismente pe cutie...
Deoarece, folosirea lor induce un mare risc de suicid la copii şi adolescenţi.
- Dovlecel sau asparagus? - Nu ştiu, amândouă.
Acel avertisment include acum şi tinerii adulţi de 20 de ani.
Peter, care e poziţia doctorului?
Care este responsabilitatea lui?
Sunt sigur că oamenii au o grămadă de întrebări pentru el.
Ţi-ai luat bileţelul de voie pentru excursie?
Îţi aminteşti? Ai emoţii? Ce?
Aici este! Dr. Banks! E cineva faimos...
De cât timp o ştiţi pe Emily Taylor?
Ştiaţi că soţul dvs o tratează pe Emily Taylor?
Ia-l de aici.
Ce se întâmplă?
Ia-o pe acolo!
Aţi văzut prima pagină a a ziarelor de astăzi?
Nu comentaţi?
Nu, pentru moment.
Cum comentaţi?
Nu am nimic de comentat, e pacienta mea. E tot ce vă pot spune.
Care e relaţia voastră?
Am văzut nişte ziarişti jos.
Cred că aveau camere de luat vederi.
Sunt pentru tine?
Este o scară în spate,
dacă îţi convine mai mult, să ieşi pe acolo.
Soţiei mele nu îi convenea că vin aici.
Îmi e frică să vadă ceva.
Va fi o "chestiuţă".
Era fata cu părul blond?
Mi se pare că am văzut-o în lift. Părea normală.
Mi-ar plăcea să ne concentrăm mai mult pe problemele tale.
- Ce lua? Nu e ce iau şi eu, nu? - Nu. Tu iei altceva.
Mi-ai spune, nu-i aşa?
O parte a cerinţelor consiliului de medici, includ accesul la fişiere personale.
A tuturor pacienţilor.
Desigur. Orice e nevoie.
Aţi făcut şcoala în UK, la Durham.
Ce te-a făcut să te decizi să practici aici în State?
De unde vine eu, dacă merge cineva la psihiatru sau ia medicamente,
se presupune că este bolnav.
Aici, presupunerea este că starea lui se îmbunătăţeşte.
Înţeleg.
Eşti primul care a intrat în contact cu dra Taylor după o încercare de sinucidere.
A intrat cu maşina într-un perete.
Ai decis să n-o internezi?
Şi-a descris încercarea de sinucidere ca fiind o greşeală.
Şi şi-a exprimat dorinţa de a se face bine. Şi soţul ei a dorit să rămână acasă.
În plus, nu a avut antecedente de comportament violent.
Intrarea cu maşina într-un zid nu e ceva violent?
N-am crezut că reprezintă un risc pentru ceilalţi.
Ne-am întâlnit repetat, în biroul meu, şi m-am consultat cu doctorul ei anterior.
Dr. Siebert.
Am vorbit cu ea.
Lucrezi şi la spital, câteva schimburi. Uneori în timpul nopţii.
Şi ai spus că te ocupi de consultanţă farmaceutică.
Ai un volum mare de activitate.
Soţia mea şi-a pierdut slujba.
Şi avem un băiat la şcoală, băiatul meu vitreg.
Am cumpărat o casă nouă în centru.
Mai multe ore, mulţi pacienţi, mai mult stres.
Altceva?
Trebuie să-i adresez câteva întrebări partenerului tău.
Desigur.
Nu te pot acuza pe tine pentru toate astea, nu?
Nu, nu se va întâmpla.
Nu dau vina pe mine.
Sunt doar un martor expert.
Cum am fost în cazul copilului din Uganda, care nu se putea opri din furat.
Au nevoie de mine pentru a da explicaţii juriului, doar atât.
După proces, s-a terminat.
Absolut.
Era tristă, foarte tristă. În fiecare zi.
A spus de ce?
Nu, aşa se simţea.
Unii oamenii alunecă.
Alţii sar. Trebuie să fim atenţi.
Mi-o amintesc. Era exact la margine.
M-a îngrijorat.
Ce ne face umani?
Ce ne diferenţiază, să spunem, de insecte, este conştiinţa.
O conştientizare a ceea ce gândim şi facem.
De exemplu, dacă mi-e foame, sunt conştient de asta.
Aşadar, merg la frigider şi-mi pregătesc un sandviş.
Spui că intenţionezi să-ţi faci un sandviş, nu?
Da.
Spui că dacă ai intenţie, trebuie să ai şi conştiinţă.
Obiecţie, Onorată Instanţă.
Întrebarea are o concluzie legală, nu una medicală.
Se respinge.
Poţi continua.
Conştiinţa oferă un context sau un înţeles pentru acţiunile noastre.
Dacă acea parte din tine nu există, atunci, practic, eşti ca o insectă,
răspunzând doar instinctiv, fără să te gândeşti la însemnătatea acţiunilor tale.
Şi acea parte...
Partea care oferă însemnătate acţiunilor, există atunci când dormim?
Nu, nu.
- Fără conştiinţă, cum dovedim intenţia? - Nu cred că se poate.
Cred că se descurcă.
Dar nu pleacă din spital peste o săptămână sau peste o lună.
Se retrage pentru o vreme, asta-i înţelegerea.
Va trebui să fie de acord.
Crezi că va funcţiona?
Dr. Banks mă poate ajuta să-i explic.
Uite cum suntem pregătiţi să facem faţă.
Statul este de acord cu un NGRI.
Ne înţelegem asupra termenului de detenţie, înainte să fie vorba de eliberarea ei.
Nu sunt vinovată, dar tot sunt închisă?
NGRI înseamnă Nevinovată din Motive de Insanitate.
Nu eşti vinovată de crimă.
Mergi la Centrul de Medicină şi Psihiatrie din Wards Island pentru o vreme.
- Dar nu pot pleca. - Doar pentru o vreme.
Te vei afla sub supraveghere.
Nu sunt nebună. Ştii că nu sunt nebună.
În opina mea, eşti victima circumstanţelor şi a biologiei.
Nu contează opinia ta?
Nu, sunt doar un doctor.
Ar ajuta să fii examinată şi de un alt psihiatru.
Ar trebui s-o aducem pe Dr. Siebert.
Mă cunoaşte de foarte mult timp şi ar putea depune mărturie.
Înregistrările lui Dr. Siebert au ajuns deja la procuror.
Şi nu erai în grija ei în momentul crimei.
Dacă sunt o victimă a circumstanţelor şi a biologiei, a fost Ablixa.
Mi-ai spus să rămân la Ablixa. Altfel nu eram aici.
Emily, dacă accepţi acest motiv, şi un psihiatrist te consideră pregătită,
vom cere eliberarea ta.
- Dar dacă spun nu? - Atunci continuăm.
Dar au un cadavru, amprentele tale pe armă, şi pe tine la locul crimei.
Nu putem pretinde că n-ai făcut nimic, aşa că poate într-o zi juriul te achită,
să pleci de-aici liberă. Sau poate merge invers.
Ce părere ai?
Îţi voi spune ce ştiu eu.
O apărare NGRI are succes în 1% din cazuri, iar ei îţi acordă asta astăzi.
Cred că glumeşti.
Nimeni de aici n-a avut un rezultat prost? Un client reacţionând la un efect secundar?
Aroganţa ta e uluitoare. Nu-ţi asumi nicio responsabilitate?
Pentru reacţia corpului ei la un medicament?
Abia apărut pe piaţă!
A venit şi la câteva dintre sesiunile mele. A devenit o parte din mediul de aici.
Am clienţi cărora le este frică să-şi ia medicamentele.
Am discutat cu consiliul de aici. Apare la ştirile de noapte.
Am vorbit cu avocatul ei şi cu procurorul. Am rezolvat. Merge pe NGRI.
Merge la spital pentru observaţii. E în spatele nostru. Totul se dărâmă.
Prostii, Jon! Te-a pătat peste tot! Te va urmări toată viaţa.
Şi pe noi, dacă stăm alături de tine.
Ce înseamnă asta? Dacă ea e nevinovată, de ce sunt eu?
Persoanele raţionale ar putea gândi aşa, dar nu vedem prea multe aici.
Nu înţelegi ce spun?
Nici n-ar trebui să întrebăm. Ci să vedem ce se întâmplă.
Dar pare greu pentru tine!
- Crezi c-am dat-o-n bară? - Nu ştiu.
Am văzut-o pe femeia lui Taylor în camera de aşteptare.
Era foarte atractivă. O pasăre rănită, fragilă.
O tratai diferit dacă era bărbat?
Nu asta s-a întâmplat.
Poate e timpul s-o laşi mai moale.
Ai rezolvat problema clientului tău. Ia-ţi nişte timp liber.
- Concentrează-te la ce se întâmplă cu tine. - De necrezut!
Am primit o scrisoare, Jon.
N-am spus nimănui, dar cred că se va afla.
Ce fel de scrisoare?
Despre Alison Finn.
Când eram rezident.
Am vizitat o clinică în timpul universităţii.
Am văzut-o de vreo trei ori.
A întâlnit şi alte persoane acolo, încerca să se sinucidă în fiecare seară.
Era paranoic-schizofrenică şi dependentă de droguri. Bolnavă.
- Ştia unde locuieşti. - Mă urmărea.
- În scrisoare scrie că ai dus-o în Londra. - Niciodată.
De ce scriu asta?
Fiica lor s-a sinucis, lăsând în urmă o scrisoare detaliată, cu numele meu.
Nu s-a întâmplat niciodată. Uite...
Nu e neobişnuit să existe transfer emoţional între pacient şi terapeut.
- Ţi-a făcut sex oral în maşina ta? - Niciodată! A fost o fantezie!
Depresia îţi poate lua energia.
Îţi poate fura timpul.
Acum câţiva ani, un pacient de-al meu avea o aventură.
Venea aici în fiecare săptămână, de parcă mergea la spovedanie.
Plângea, se căia. Dar nu se oprea.
Apoi, într-o bună zi, vine şi spune că s-a terminat.
În sfârşit pusese piciorul în prag, de parcă avuse o revelaţie.
Peste şase-şapte săptămâni,
apare soţia lui, spunând că el are o altă familie în alt stat.
O minţea. Şi mă minţea pe mine.
Copiii şi soţia au dat vina pe mine. Chiar şi pacientul m-a învinovăţit.
Uneori, chiar şi eu.
Vreau să spun că un cardiologist poate vedea atacul de cord din analize,
se vede în sânge.
Dar cine poate vedea minciunile?
Sau trecutul, sau tristeţea?
Nu mi-ai spus că tu ai scris articolul.
Consultam un pacient, nu comparam rezumate.
Dacă menţionam, părea că m-am implicat prea mult, nu crezi?
- Nu era vorba de mine, ci de Emily. - De ce n-ai spus despre somnambulism?
Eu să-ţi spun? Ţi-a spus despre ei.
Şi i-ai dat în continuare Ablixa. A fost decizia ta, Jon.
- Cum ai aflat? - Ce să aflu?
Că a avut mai multe crize. Cum ţi-ai dat seama?
- Le-a avut cât a fost pacienta ta? - Ştiu pentru că a apărut la ştiri.
Aşa am aflat. Toată lumea ştie.
Toţi ştiu totul, Jon.
Pur şi simplu? Atât de repede?
Nu, mai repede de-atât. Mai repede de-atât.
Da, şi avea centura de siguranţă.
- Purta centura? Eşti sigur? - Da, am văzut doar!
Într-un moment, eşti la înălţime, iar în clipa următoare...
îţi vizitezi iubitul în închisoare, mâncând ramen?
Cine n-ar intra în depresie?
Şi ce s-a întâmplat apoi... Doamne, e foarte tragic.
- Am avut şi eu o depresie, înţeleg. - Îmi pare rău să aud asta.
"În fiecare după-amiază, pe la 3:00, parcă apare o ceaţă otrăvitoare...
în mintea mea, şi sunt paralizată."
"O ceaţă otrăvitoare"?
- Nu îmi aparţine. Ci lui William Styron. - William Styron.
- "Întunericul Vizibil." - "Întunericul Vizibil."
Sunt momente în care simt că puteam s-o scriu, dar...
- Aşadar, se simte mai bine? - Stau cu ochii pe ea.
Scuză-mă, eşti Julia?
Julia? Eşti Julia?
Scuze deranjul. Eşti Julia? Nu.
Julia? Eşti Julia?
- Nu, sunt Joan. - Julia.
- Este... eşti Julia? - Nu, sunt Susan.
Mai e ceva?
Am vrut să vorbesc cu prietena ei, Julia.
Julia? Nu cred că avem o muncitoare pe nume Julia aici.
Serios?
Salut.
Priveşte aici.
Ştia totul despre airbaguri şi centuri. Sunt reclame la locul ei de muncă.
- Unde ai fost? - Ce e?
- M-ai uitat la şcoală. - Am fost aici. Munceam.
Dragă, du-te în camera ta. Apucă-te de teme. Vin imediat.
Îmi pare rău.
Ce sunt toate astea? Treaba cu Delatrex?
Nu, am fost la biroul ei.
Nu este nicio Julia la serviciu care foloseşte Ablixa.
- Despre ce vorbeşti? - De ce s-o inventeze pe Julia?
Nu ştiu. Nu e bolnavă?
Cred că persoanele bolnave inventează lucruri uneori.
- Te simţi mai bine. - Da, mult mai bine.
M-am antrenat mult pe banda de alergare, să fiu în formă şi pentru serotonină.
Nu mai simţi că eşti "într-o ceaţă otrăvitoare"?
Nu. Nu, nu prea.
Mi-a rămas în memorie fraza asta.
Cum ai ajuns la ea?
Nu ştiu, serios. Cred că e doar...
Cred că aşa m-am simţit atunci. Poate am auzit-o sau am citit-o undeva.
Când eram în larg cu Martin, vedeam apariţia ceţii întotdeauna.
Sunt sigură că multe persoane depresive s-au simţit aşa.
Important e că mi se pare că se ridică ceaţa.
Şi cred că voi fi pregătită să plec de-aici.
Trebuie să plec, scuze. Am o întâlnire în oraş.
Ai putea să stai mai mult data viitoare?
Nu am alţi vizitatori, de asta am nevoie să privesc în faţă.
Dar prietena ta, Julia?
Julia?
Da. De la agenţia de publicitate.
Nu, am muncit cu Julia la bar.
N-am nicio veste de la ea de când s-au întâmplat toate.
Nicio veste de la majoritatea.
Eşti bine?
Ştiu cum este să ţi se schimbe complet toată viaţa.
Singura diferenţă e că tu nu ai făcut nimic greşit, iar Martin da.
Motivul pentru care am sunat.
Cu toată atenţia mass-mediei în cazul Taylor,
cu probele etice şi toate cele, voiam să-ţi spun că...
trebuie să-ţi cerem să renunţi la studiu.
Ştiu că este un lucru exagerat, dar nu te putem avea pe statul de plată.
Aş putea fi anonim. Să continui munca.
Îmi pare foarte rău. Mă simt groaznic pentru asta.
Poţi lua parte la un alt studiu, când se termină acesta.
Fie, atunci.
Un lucru amuzant e faptul că, odată cu Sadler-Benelux,
am crescut cu 30%.
Poftim?
Cei de pe Wall Street încasează bani pentru ce s-a întâmplat cu Ablixa.
Ne-a mers foarte bine.
Poţi paria pe scăderea unei valori, aşa cum poţi paria pe creşterea ei.
Cu câteva zile înainte de 9/11,
a existat o creştere uriaşă în achiziţionarea de stock-uri aeriene.
Nimeni nu ştie de ce. Este un mister.
Dar firma United a scăzut cu 40% după prăbuşirea avioanelor,
iar oamenii au câştigat mulţi bani.
Şi nu este ilegal.
Să crezi că se poate întâmpla, nu-i ilegal. Să încalci legea să se întâmple, e diferit.
Jon, ştiu cum funcţionează tranziţiile. Am lucrat în domeniul finanţelor.
Sigur că da, dar vezi?
Vezi ce s-a întâmplat la Sadler-Benelux, exact după moartea lui Martin Taylor.
Au scăzut, foarte mult.
Azilyle, pe de altă parte, au crescut, foarte mult.
Ea a făcut-o, înţelegi? Înţelegi? Ablixa a fost ideea ei!
Dar tu l-ai prescris. Tu ai făcut-o.
Am o slujbă azi.
Mi-au oferit full-time.
Ţi-am lăsat un mesaj dimineaţă.
Nu l-am văzut. Mi-a fost închis telefonul, eram la spital.
Cu banii ăştia şi cu cei din consultanţă, să sperăm...
Nu, cu Delatrex s-a terminat. M-au concediat.
Poftim?
- Când? - Astăzi.
De aceea trebuie să rezolv treaba cu Emily.
Nu permit să existe un alt caz Alison Finn, aşa că lupt de data asta!
Nu vreau să aud despre Emily sau Alison.
- Dar începe să aibă sens acum! - Nu, nu are sens!
Nu are sens să stai aici şi să faci asta toată ziua!
Cazul s-a terminat.
Fotografii şi partenerii tăi au plecat, treaba cu Delatrex la fel.
- Doar tu ai mai rămas. - Vreau doar să ştiu ce s-a întâmplat.
O femeie pe care o tratai şi-a ucis soţul.
Asta s-a întâmplat.
Dar am spus deja adevărul.
- Acest test ne va ajuta s-o dovedim. - Cum poate face asta?
Ne ajută să vedem starea reală a creierului tău.
Sodiul amital ne oferă o fereastră spre psihicul cuiva.
Scade inhibiţiile.
Filmăm testul şi-l arătăm judecătorului.
Ştii ce cred eu despre droguri.
Emily, e cea mai rapidă cale de scăpare de aici.
Ce-mi face?
Iniţial, te simţi ameţită.
Iar apoi te vei simţi bine. Vei fi calmă.
După câteva minute, probabil vei adormi.
- Tu ce faci în timpul ăsta? - Îţi adresez întrebări.
Tu răspunzi. Spui tot ce crezi cu privire la cele întâmplate.
Ce te-a motivat să vii la mine în primul rând?
Am vrut să trec peste depresie, să am o viaţă alături de soţul meu.
- Atunci asta ne va arăta. - Dacă indică altceva?
Ce vrei să spui?
Dacă spun ceva ce-mi înrăutăţeşte situaţia?
Dacă spui ceva ce nu-mi convine, voi distruge filmarea.
- Câţi ani ai, Emily? - 28.
Unde suntem?
Centrul de Medicină Legală şi Psihiatrie din Wards Island.
- Care-i capitala New Yorkului? - Albany.
- Ştii de ce eşti aici? - Pentru că soţul meu e mort.
Cum a murit?
Au spus că l-am înjunghiat, dar eu nu-mi amintesc.
Ai vrut să fie mort? L-ai ucis intenţionat pe Martin?
Nu.
Am vrut să mergem toţi trei cu barca.
- Toţi trei? - Cu Madeleine.
Ce s-a întâmplat cu Madeleine?
Am pierdut-o, pentru că am fost tristă,
iar ea n-a mai vrut să stea în interiorul unei persoane triste.
Mi-a oferit atât de multe, iar apoi l-au luat de lângă mine.
- Am vrut să-i ofer o fiică. - Dar l-ai ucis.
Ai fost nervoasă pe el? L-ai urât?
Nu, nu i-aş fi făcut rău niciodată. Mi-a plăcut totul la el.
Felul în care zâmbea, mâinile lui. Iubeam tot ce reprezenta el.
Ai făcut-o pentru bani? Cum a făcut el?
Emily.
Am iubit tot la el.
- Emily, mă auzi? - Nu-mi amintesc.
Asta a declarat. Că nu-şi aminteşte.
- Minte. - Ce dovedeşte aţipirea ei?
Trebuie să distrugi filmarea. O torturezi pe săraca femeie.
E soluţie salină. I-am dat apă cu sare.
- Poftim? - N-a fost niciun drog.
Atunci de ce-a leşinat?
Nu se poate întâmpla din cauza apei cu sare.
Sună la spital. Cere o analiză a sângelui.
Nu vei găsi amital în sistemul ei. A minţit tot timpul.
Distruge filmarea.
Nu, sună la spital.
- Cere o analiză a sângelui. - Nicio şansă.
- Am prins-o. Să fie arestată! - Dr. Banks...
Îmi vreau viaţa înapoi!
Distruge-o, înainte să te distrugă ea pe tine.
- Ştia măsurile de siguranţă ale maşinii... - Nu poţi spune asta, mie sau altcuiva.
- Încă ceva, Sadler-Benelux se închide. - Nu mai vorbi, Dr. Banks.
- Stai! E prea târziu! - S-au făcut milioane!
Puteai lucra cu noi! Te-am întrebat!
S-a dat verdictul. E prea târziu pentru circul tău.
N-o putem lua de la capăt.
Avem legi periculoase în ţara asta.
Verifică-i contul bancar.
Am făcut-o, ca întotdeauna. N-am găsit nimic.
Fără poliţă de asigurare, fără cont de economii, fără moştenire de la Martin.
- Nu e depresivă. - Nu te-ai prins, şi cineva a murit.
Şi nici eu nu m-am prins, şi cineva n-a mers la închisoare.
Am dat greş.
Asta dovedeşte trucul tău. Dacă e să dovedească ceva.
Că am fost învinşi.
Şi că ai minţit o femeie nevinovată de acuzaţiile tale.
Nu ştiu ce crezi tu despre asta, dar aş prefera să rămână între noi doi.
N-ai fost niciodată aici.
Vino s-o vezi o dată. Te rog.
N-a fost depresivă. Pot s-o dovedesc.
De ce s-o examinez acum?
De asta ai vrut să mă vezi? La naiba, Jon!
Am rezolvat, de unul singur. Vino să vezi.
Eşti blocat în acelaşi loc vechi, Jon.
Cred că ai nevoie de cineva să te ajute să ieşi.
Pot să te pun legătură cu cineva bun. Încă o mai vezi?
O consult. Sunt expertul ei în acest caz.
Trebuie să înceteze!
Dacă vrei să scapi, te duci la Wards Island şi demisionezi.
- Te dai la o parte. - Nu pot face asta.
Atunci nu va dispărea.
- Nu vii s-o vedem? - Nu.
- Pot să-ţi mai cer ceva? - Ce?
Nişte Adderall. Pe termen scurt, 20 de miligrame.
- De asta ai sunat, nu-i aşa? - Încerc să mă concentrez, Gene.
Pentru asta e, să ajute oamenii să se concentreze.
Dacă vrei să te concentrezi, concentrează-te să n-o mai vezi.
D, m-am gândit la ce ai spus.
Ai dreptate. E timpul să trec peste.
Merg în Wards Island acum. N-o voi mai revedea.
- Ai fost s-o vezi pe Emily. - Ai dreptate.
- M-ai fi putut suna înainte. - M-a sunat ea pe mine.
Era foarte supărată.
A fost un truc dramatic pentru o femeie care are deja multă durere emoţională.
Nu-ţi înţeleg gândirea.
Încerc să-i determin starea mintală, să găsesc cel mai bun tratament.
Tratament?
Ai testat cu amital o femeie care a fost declarată nevinovată.
- Sper c-ai învăţat ceva. - Am învăţat ceva.
Ceva mai mult, de fapt.
Cred că are nevoie de mai multă observaţie.
Şi mai multe medicamente.
Sunt Dr. Siebert, de pe Bridge Street.
Aş vrea să trimit un pachet în Manhattan.
Salut.
Unde-i piticul?
La naiba!
Nu voi merge la poliţie, sau unde se merge în situaţia asta.
Voi pleca doar.
- Ce? Aşteaptă! - Să aştept?
Să aştept să se întâmple din nou?
O altă Alison sau Emily?
Vezi?
Astea dovedesc totul.
Ea le-a făcut.
- Au fost trimise de prietenul soţului. - Nu, nu-i adevărat.
- Stai departe de noi. - Aşteaptă! Dierdre!
Dierdre. Dierdre, stai puţin.
Nu, Jon. Stai. Bună, iubire.
Ai două mesaje noi.
Primul mesaj:
Da, Dr. Banks? Sunt Jeffrey Childs,
de la Biroul de Conducere şi Revizuire Medicală.
Am câteva întrebări despre Alison Finn. Mă poţi suna la...
Şters.
Sunt Dr. Siebert.
Sunt sigur că mi-ai primit notificaţiile cu privire la cazul lui Emily Taylor.
Cred că eşti de acord că există un mod diferit de tratare,
în favoarea tuturor.
Ne putem întâlni la o cafea? Mulţumesc.
Salvat. Sfârşitul mesajelor.
Ai putea avea acoperire naţională pentru aşa ceva.
"Psihiatrii distrug pacienţii şi îi manipulează să-şi ucidă soţii."
Ştiri importante.
Cred că ţi-ar distruge practica. Dar aşteaptă...
Nu mai ai practica, soţia sau un copil. Pun pariu.
Ce mai ai de pierdut?
Martha le-ar putea folosi în scopuri negative.
Statul ţi-a revocat licenţa deja?
Le spun mereu pacienţilor mei:
"Ştiţi care este cel mai bun prezicător al comportamentului viitorului?
Comportamentul trecutului."
Nu mai ai pacienţi.
Problema să ai un partener nebun, e că tinde să rămână aşa.
Ar trebui să ştii cât de greu e să vindeci o fetiţă drăguţă de problemele cu tati.
Bună încercare, Jon. Dar nu pun botul.
Cheltuie nenorociţii de bani acum. Pentru că se întorc după ei.
- Despre ce vorbeşti? - Poţi merge s-o întrebi.
Doar ea mi-a cerut să nu te mai văd.
Mi-a spus totul.
Totul? Nu, îţi spun eu totul.
Nu erai aici dacă nu aveai nimic de pierdut.
Deja a fost declarată nevinovată. Tu, pe de altă parte...
Du-te dracului! Ia-o de aici, da?
Dacă faci asta, nu vei mai auzi de noi.
Da, poţi să te întorci să discuţi cu bogătani albi despre problemele lor.
E vindecată de acum, Jon.
Eşti un geniu!
A fost foarte agitată în ultima vreme.
Cred că e mai bine să-i interzicem vizitele.
Şi fără apeluri, de asemenea, fără să fiu înştiinţat.
A rezistat la medicamente foarte bine.
Foarte agresivă cu personalul.
- Pare să i se înrăutăţească starea. - Mi-a fost frică de asta.
Asta e o gutieră.
Nu-şi poate zdrobi dinţii sau înghiţii limba.
Curentul durează aproximativ cinci secunde.
Vor administra un agent paralitic, dar pun un garou pe gleznă, vezi?
Să fie siguri că are o convulsie. Stai cu ochii pe picior.
S-a demonstrat că e foarte eficient în tratarea depresiilor severe.
Niciunul din efectele secundare datorate medicamentelor.
Habar n-am ce i-ar putea face unei persoane normale.
Am vrut să-ţi dau încă un test.
Un inventar de personalitate. O serie de întrebări cu adevărat sau fals.
Primul mesaj vocal salvat:
Sunt Dr. Siebert.
Sunt sigură că mi-ai primit notificaţiile, cu privire la cazul lui Emily Taylor.
Nu e o unealtă foarte subtilă, dar va fi eficientă pentru comisie.
... un mod diferit de tratare, în favoarea tuturor.
Le place să aibă date tari.
Stai. Ce spune?
Cine?
Nu cred că e bine să-mi mai fi doctor. Cred c-ar trebui să renunţi la cazul meu.
Victoria mă plăteşte prea bine pentru asta.
Din partea ta, presupun.
Tratamentul cu şocuri a fost ideea ei. Deteriorează memoria.
E în favoarea noastră să începi să uiţi.
Eşti pregătită să începi tratamentul, dnă Taylor?
Nu, l-am programat pentru mâine.
Trebuie să folosesc telefonul.
Poţi fi următoarea.
Trebuie să-mi sun avocatul.
Durează mult?
Trebuie să folosesc telefonul.
Mai stai mult? Nu este un timp limitat?
Trebuie să sun pe cineva. Psihiatrul meu se joacă cu mine.
Nu poţi închide acum?
Îmi pare rău, dnă Taylor. Ţi s-a restricţionat accesul.
De către cine? De către Dr. Banks?
Nu mai e doctorul meu. M-a atacat. E bolnav.
Dră Taylor, îndepărtează-te.
Lasă telefonul! Lasă-l!
Dră Taylor, relaxează-te.
Să vină Dr. Siebert! E o prostie!
N-ar trebui să fiu aici! Nu sunt bolnavă! Să vină Dr. Siebert! Nu! Nu!
Relaxează-te!
Nu, nu vreau!
Da. Dr. Siebert?
Dr. Banks.
M-am gândit la ultima noastră conversaţie.
Da.
Mi-a venit o idee.
Poate că sunt un geniu.
- Bună! Mai bine să nu vorbim înăuntru, nu? - Despre ce să vorbim?
Vrea să meargă în faţa judecătorului săptămâna asta.
- Şi ce va spune? - Păi, depinde.
Ar putea spune o poveste lungă şi sordidă, despre fostul ei psihiatru.
Să sugereze o investigaţie. Toată povestea.
Ar avea acoperire naţională, nu-i aşa?
- Şi tu ce câştigi? - Nu ştiu.
Pacea minţii. Cum am spus, depinde.
Nu.
Nu, nu.
Va fi ultima dată când vorbim. În regulă?
O ajuţi să fie eliberată, iar noi suntem iarăşi străini.
Doar dacă, desigur, nu vrei să consulţi ceilalţi pacienţi.
Nu.
Conducerea mi-a spus că treci printr-o perioadă dificilă.
Am adăugat medicamente care te vor ajuta.
Dacă îţi spun adevărul, trebuie să le iau?
Nu voi putea spune adevărul dacă mai iau multe pastile.
Imaginează-ţi că tot ce ţi-ai dorit se întâmplă o dată în viaţa ta.
Şi apoi, când începi să crezi... dispare.
Brusc, este foarte greu să-ţi imaginezi viitorul.
Asta e depresia, nu-i aşa?
Aşa că am mers să-l văd pe Dr. Siebert. Am discutat despre copilăria mea.
Despre dezamăgiri, despre părinţii mei.
Şi i-am spus despre Martin.
Şi mi-a spus că mariajul cu soţul ei n-a fost decât o întâlnire a minţilor.
Şi minţile încep să rătăcească după o vreme.
A schimbat-o cu un model mai tânăr, iar ea a rămas singură. N-a durat mult.
Cred că dintotdeauna i-au plăcut fetele, dar niciuna pe care s-o placă ca pe mine.
Ea m-a învăţat cum să fiu depresivă. Ce droguri aveau anumite efecte secundare.
Ce simptome mergeau cu un tip de diagnosticări.
Iar eu am învăţat-o tot ce mi-a spus Martin despre derivate şi afaceri.
Schimburile erau în numele ei. Aşa că l-am iertat pe Martin.
Am mers în vizită într-un weekend şi i-am spus că îl voi aştepta.
Cum numiţi, voi doctorii, prefăcătoria?
"Mimare?"
Ce cuvânt ciudat.
Fetele învaţă să mimeze de o la o vârstă fragedă.
Probabil în aceeaşi perioadă în care băieţii învaţă să mintă.
Aveam nevoie să vadă toţi cât am aşteptat să ne fie bine.
Cât mi-am iubit soţul.
Şi cât de depresivă am fost.
Când te-ai decis să-l ucizi?
Nu e o decizie pe care o iei cu una cu două.
Te gândeşti din nou şi din nou, de fiecare dată când te uiţi la viaţa ta,
văzând poziţia în care te afli, şi din cauza cui ai ajuns acolo.
Şi totul duce spre el.
Fiecare problemă, fiecare dezamăgire.
Şi te gândeşti:
"Poate dacă el dispare, mă voi simţi mai bine."
Totul ar fi fost perfect dacă dispăreai după proces,
cum trebuia.
De ce eu?
Din cauza lui Alison Finn?
A fost doar o coincidenţă fericită. O distragere convenabilă.
Nu trebuia să fii tu.
Tu sau altcineva care să intre în camera mea cu o reţetă medicală.
Nu te-am căutat pe tine, am privit doar lumea.
Am citit undeva că există o diferenţă între lacrimi de bucurie şi de furie.
E adevărat?
Stă în chimie, dar nu-ţi dai seama doar privind, sunt doar lacrimi.
Alo? Cred că am nevoie de ajutor!
Soţul meu sângerează, cred c-a fost înjunghiat şi e mort.
E mort. Cred că e mort!
Cred că e mort. Trebuie să trimiteţi pe cineva.
Vă rog!
- Nu ai luat niciodată Paxil, aşa-i? - Nu.
- Sau Zoloft. - Nu.
Doar Ablixa. Nu mi-a făcut mare lucru.
Când a început să te plătească?
Ştia că o vei demasca cândva, cum ai făcut cu Martin.
Comportamentul trecutului e cel mai bun prezicător pentru cel al viitorului.
Asta a spus despre tine.
Cât timp plănuiţi să mă ţineţi aici?
De ce să te lăsăm să pleci?
Poate există o afacere mai bună.
În timpul detenţiei, am ajuns la concluzia, cu un grad rezonabil de certitudine medicală,
că Emily Taylor nu e bolnavă mintal sau periculoasă în acest moment.
Cred că, cu tratamentul corespunzător, nu e o ameninţare pentru ea şi ceilalţi.
În opinia mea, e pregătită să treacă la următoarea fază de reabilitare,
cu supraveghere continuă, cum e menţionat în condiţiile de internare.
Riscul de a recidiva într-o stare mintală periculoasă este scăzut.
Am prezentat instanţei condiţiile în care cred că ordinul de detenţie se poate anula.
Iar tu, dnă Taylor, înţelegi că dacă încalci termenii eliberării...
va trebui să emit un alt ordin de detenţie?
Da, Onorată Instanţă.
Îi trimit mesaje de vreo 20 de ori pe zi.
Zach, începi să vezi un model, nu?
Toţi pleacă. Nu-i un model, ci un fapt.
Şi ce legătură are cu faptul că eşti adoptat?
Cred c-a început de aici. Şi acum fac eu să se întâmple.
Mă sperii că oamenii vor pleca,
sau îi voi face să plece.
Scuzaţi-mă, Dr. Siebert, cred că va caută cineva.
Îmi pare rău, Zach, e o urgenţă.
Va trebui să continuăm altădată.
Nu i-ai spus lui Banks nimic, nu?
Sigur că nu.
Cât a trebuit să-l plăteşti să mă scoată afară?
Nu mai contează. Eşti liberă. Am aranjat.
Nu mi-ai lăsat de ales.
- Ce-ai făcut cu restul banilor? - Două conturi.
Al meu în Dubai, al tău în Grand Cayman.
Doamne!
- Sigur nu i-ai spus nimic altceva? - Da, sunt sigură.
Pentru că sunt încălcări SEC. Conspiraţie la crimă.
- Sunt expusă aici. - Da, eşti.
Sunt vulnerabilă.
Mi-a fost dor de tine.
M-ai învăţat să fiu o fată foarte tristă. Par tristă acum?
- Îţi aminteşti de prima dată? - Da.
- Îţi aminteşti ce tare te-am udat? - Da.
- Vrei s-o facem din nou? - Da.
Ce dracu' e asta?
Nu mi-ai lăsat de ales.
Doamne!
Dr. Siebert, eşti arestată.
Eşti acuzată de conspiraţie la crimă şi fraudă cu titluri.
În următoarele 10 minute. Cred că tocmai a sosit.
Da, e aici.
Şi mulţumesc.
Iată-mă aici. În sfârşit vindecată.
Ai întârziat.
Cât trebuie să stau?
Îţi voi prescrie nişte medicamente.
Poftim?
Asta pentru Thorazine.
Este un tranchilizatori, de ani buni pe piaţă.
Ştii oamenii care umblă cu ochii rătăciţi prin închisoare, ca zombii?
Sunt sedaţi cu Thorazine.
Asta e pentru Depakote.
Te va calma, dar pierderea părului este un efect secundar.
Ce-i asta?
Ca parte din înţelegerea, te voi trimite la Gramercy pentru teste de urină,
să mă asigur că îţi iei medicamentele. Şi ne vom revedea mâine, bine?
Încearcă să nu întârzii. Persoanele nervoase de obicei întârzie.
E o prostie!
Pari nervoasă. Ai citit ordinul judecătoresc?
- Trebuie să te supui condiţiilor eliberării. - Da, sunt aici.
Condiţiile cer ca dacă consider că eşti în vreun pericol,
trebuie să te trimit la spital imediat.
Dacă n-o fac, încalc legea.
Am prins-o pe Siebert pentru tine. Sunt un martor cooperant.
- Foarte necorespunzător... - Dacă mărturisesc împotriva ei...
- Am terminat. - Cu trecut violent...
- Nu e gata, e o prostie! - Periculoasă.
Cred că are nevoie de un diagnostic nou.
Bazat pe ce? Ce am făcut?
La întrebarea...
"Sunt obiecte şi creaturi în jurul nostru pe care doar eu le pot vedea?"
Ai răspuns: "Adevărat".
- Tu ai completat asta! - Tulburări schizoafective!
Cred că trebuie să te trimit înapoi.
Dnă Taylor!
Emily Taylor!
Dră Taylor, stai!
Dispecerat, urmărim un suspect!
Nu, minte! Minte!
Nu sunt bolnavă, nu! Vă jur că nu sunt bolnavă!
El este cel bolnav! Vrea doar banii! Nu, nu sunt bolnavă!
Nu mă duceţi înapoi! Nu vreau să merg înapoi!
Cum te simţi azi, Emilie?
Mai bine.
Mult mai bine.
Traducerea: gumball3000 / LionKing09 Subtitrări-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player