Cine poate să-mi spună numele tuturor apostolilor?
Da, Deloris.
John, Paul, George...
şi Ringo.
Deloris Wilson,
eşti cea mai neascultătoare fată din această şcoală.
Acum, aş vrea să te duci până la tablă...
şi să scrii numele tuturor apostolilor în ordine alfabetică.
E suficient. Eşti un caz pierdut.
Şi te las baltă.
Fii atentă la cuvintele mele, Deloris.
Dacă vei continua pe această cale greşită,
te va duce direct în iad.
Ai idee ce devin fetele ca tine?
Gata. Trecem la altceva, da? Schimbăm.
Haideţi.
Noapte bună, doamnelor şi domnilor.
Nu prea vă interesează.
Hai să plecăm naibii de aici.
Deci... cred că mâncarea dispare din peisaj, nu?
Mâncare? Următorul spectacol este în 20 de minute.
Încă nu mi-ai spus ce a spus ea.
- Ce să spună cine? - "Ce să spună cine?"
Tipa cu mustaţa. Cea cu care eşti căsătorit tu.
Eşti atât de sexi.
Şi tu eşti un mincinos. Nu i-ai spun nimic, nu-i aşa?
Eram sigură. Ştiam eu că nu o să-i spui.
Ştiam.
Vreau ca noi să fim împreună, iubito.
Hmm.
Vreau să fim un cuplu onest şi decent.
Vreau.
M-am spovedit azi.
Ai fost să te spovedeşti?
Aşa cum se spovedeşte?
Da, stai în genunchi în cabină şi îi spui preotului cele mai intime secrete?
Am făcut asta azi pentru noi, iubito.
I-am spus părintelui Antonielli că sunt îndrăgostit...
şi că este o iubire specială.
O iubire care dăinuie peste ani şi că vreau să fiu cu tine.
Şi ce a spus?
A spus că dacă divorţez o să ard în iad pentru eternitate.
- Dă-mi încălţările, păpuşă. - Tu...
Nu, Eu... poţi să-ţi iei şi singur pantofii ăia nenorociţi.
Şi ce... Ce înseamnă asta?
- Înseamnă nu? Asta înseamnă nu? - Nu. Nu.
- Ce înseamnă asta? - Nu înseamnă nu. Doar că nu acum.
Ieşi afară, da? Du-te.
Vrei să mă împotrivesc preotului?
Să fiu excomunicat?
OK.
O să mănânc tot ce-ai pregătit.
- Despre asta este vorba? - Nu, nu e vorba de asta.
E vorba că tu trebuie să pleci. Noapte bună.
Noapte bună!
O să te sun.
Vrei să pleci pentru că nu vrea să-şi părăsească nevasta?
Nu, nu doar pentru că nu-şi părăseşte nevasta.
Plec din mai multe motive. E ceea ce trebuie să fac.
Ce o să se întâmple cu piesa?
Cum adică, "Ce o să se întâmple cu piesa"?
O să vină altcineva. Nu e mare pierdere.
Păi, tu combini totul. Tu alegi muzica.
Tu ne spui unde să stăm şi toate cele.
Da, da, da, sunt un adevărat geniu.
Sunt un adevărat geniu. Din cauza asta o să plec.
Şi nu mai pune fardurile mele în geanta aia.
Să nu crezi că nu ştiu ce faci.
- Voi ce vreţi, huh? - Şi nu ştiţi să ciocăniţi?
Hei, fetiţo, n-ai nimic din ce nu am mai văzut văzut, ne-am înţeles?
Da, nu mai încerca să-ţi aduci aminte.
- Hei, Michelle. - Te rog.
Hei, uh, Deloris, uite. Asta este de la Vince.
- Aici. - Sper că e trupul lui neînsufleţit.
- Cu dragoste. - Serios?
- Da. - Atunci de ce nu mi l-a adus el personal?
Oh, a vrut, dar are o întâlnire importantă sus.
- Hei, Tina. - Bună.
Puteţi să le spuneţi noapte bună acestor clovni, vă rog?
Mă doare capul. Nu-i vreau aici. Ieşiţi afară.
- Să mergem. - De acord, plecăm.
Ia-o uşor.
Măcar te-ai ales cu ceva din treaba asta.
- Hai Deloris, deschide-l. - Da.
De ce să-l deschid? Nu mă interesează ce ar putea fi în cutie.
Nu-mi pasă.
- Vezi ce ţi-a dat. - Vreau să văd.
- De ce? - Chiar aşa. - De ce?
- Păi vreau să văd. - Bine, bine.
Hai să vedem ce e atunci.
Uită-te la asta.
- Priveşte. - Fii atentă.
- E din nurcă. - Da!
- E din nurcă purpurie, Deloris. - Oh.
Oh, e superbă! Priveşte.
- Oh. - Simte.
Se pare că Mr LaRocca crede că mă face să mă răzgândesc...
trimiţându-mi această absolut fabuloasă haină.
- Mm-hmm. - Whoo!
- Probeaz-o. Probeaz-o. - E superbă.
Unele fete ar pica în plasă pentru aşa ceva, dar nu eu.
Cred că o să-l fac să mai aştepte puţin...
înainte să-i aduc la cunoştinţă că..
Ce?
Connie LaRocca.
Este haina nevestei lui.
Mi-a dat haina nevestei lui.
- Oh, nu-mi vine să cred. - Îmbrac-o la loc.
E a ta acum. O meriţi.
Nu, nu o merit. Nu am câştigat-o eu.
N-ai cum să câştigi hainele nevestelor altora.
OK?
Cred că e timpul să merg până sus şi să o înapoiez
şi să plec naibi din magherniţa asta.
De când eşti cu mine, Ernie?
- Um, trei ani, Mr LaRocca. - Serios?
Doi ca crupier, unul ca şoferul dumneavoastră personal.
Ernie, ştii ce e important pentru mine, ce contează?
Loialitatea.
Loialitatea e ceea ce contează pentru mine.
V-am fost foarte loial, Mr LaRocca.
Chiar aşa, Ernie, eu am auzit altceva.
Am auzit că ai fost la secţia de poliţie aseară...
şi ai vorbit cu locotenentul Souther.
Am auzit că ai stat acolo mai bine de trei ore.
Am fost.
Am fost, dar nu le-am spus nimic.
Din nou, am auzit altceva.
Adio, Vince.
Plec şi nu încerca să mă opreşti.
Plec la L.A. unde e frumos şi cald.
Unde oamenii nu iau haine de blană prietenelor din şifonerul soţiilor lor.
Adio, Vince. Plec la Miami, unde soarele străluceşte.
Ştiu că vor să afle ceva despre mine, Ernie,
dar până acum au obţinut nimicuri.
I-au chemat şi pe Willy şi Joey acolo, dar au stat înăuntru 20 minute.
Tu ce-ai făcut acolo timp de trei ore, Ernie?
Ştiu că nu crezi că am talent, Vince, dar am.
Şi o să te părăsesc şi plec la Chicago.
Spune-mi ce i-ai spus lui Souther.
Nu o să pot dormi la noapte dacă nu ştiu.
Am vrut mereu să plec la New York.
Ştiu că dacă am fi mers la New York,
am fi putut face câteva lucruri împreună, Vince. O ştiu.
Am fi putut.. Am fi putut.
Am fi putut.
Asta e tot ce i-am spus. Îţi jur.
Mersi, Ernie. Acum o să pot dormi.
- Spune noapte bună, Ernie. - Nu, nu, nu. Asta-i tot..
Iubito. Deloris.
Deloris. S-a întâmplat ceva?
- Cu haina? - Cu haina? Nu.
Nu, nu cu haina. Haina e în ordine. Eu..
E.. E în ordine.
Mulţumesc... Mulţumesc.
Din cauza asta ai venit aici în seara asta? Să-mi mulţumeşti?
Da. Mulţumesc.
Şi să-mi spui că-ţi pare rău, pentru aseară şi pentru lucrurile care le-ai spus?
Uitat.
Complet. Ai înţeles?
- Uitat. - Da... da sigur.
Am.. Sigur. Am uitat.
Asta e fata mea. Fata mea în nurcă.
O să fii acasă? Curând?
Da.
- Du-te înainte. - OK.
Hey, Vince, este în regulă?
Nu ştiu ce să spun, Vince. Părea puţin supărată.
- Serios? - Da.
Aduceţi-o înapoi, acum, pentru o discuţie.
Şi dacă fuge, ce facem?
Aranjaţi-o.
Deloris! Vino înapoi!
Deloris, vrea doar să vorbească cu tine!
- Pe unde? - Pe acolo.
Hei! Hei! Taxi! Hei!
Hei! Hei! Să mergem! Să mergem! Să mergem!
Şi atunci Vince s-a uitat la Ernie şi i-a spus, "Spune noapte bună."
Şi atunci Vince s-a uitat la Joey şi Joey l-a împuşcat.
Vreau să spun, l-a împuşcat în cap.
Doar boom. L-a terminat pe tip!
Îmi pare rău că am întârziat. Sunt locotenentul Souther.
Eddie Souther.
Ce faceţi? Sunt Deloris Van Cartier.
Ascultă, acest tip a fost un simplu şofer, corect?
A fost şofer. Şi poate a făcut şi câteva lucruri rele în viaţă.
sta nu e un motiv să omori un om. N-am mai văzut pe nimeni omorât până acum.
Cu excepţia, ştiţi, uneori când mai treci pe autotrada, mai vezi oameni morţi.
- Dar nu e acelaşi lucru.. - Doamna Van Cartier?
Eşti prietena lui Vince LaRocca, nu-i aşa?
Păi, da, cam aşa ceva, posibil..
Depinde cum priveşti situaţia. Adică, tipul a încercat să mă omoare,
aşa că nu cred că asta poate întări relaţia noastră.
Ştii că e o o persoană certată cu legea, nu-i aşa?
Se ocupă de droguri, spălare de bani.
Îl investigăm de aproape 18 luni.
Avem casete video. Avem poze făcute la supravegheri.
Eu.. Eu sunt în vreuna.. În casetele video?
- Nu, nu, nu. Doar activitate criminală. - Oh.
Aceste casete nu sunt suficiente ca să-l condamnăm.
Aparent, sunt multe lucruri pe care nu le ştii despre Vince.
Vreau să spun, ultimele persoane care l-au văzut în acţiune au dispărut.
Cum adică, au dispărut? Ce înseamnă.. Ce vreţi să spune-ţi?
Ei bine, am găsit o bucată aici, o bucată pe-acolo.
Dar n-ai de ce să te îngrijorezi. Uite, bea o cafea.
Eşti în siguranţă acum şi vom şi vom avea grijă să rămâi aşa.
- Asta e treaba nostră. - Dacă ne ajuţi, te putem ajuta.
Dacă depui mărturie împotriva lui Vince în legătură cu ce-ai văzut,
Îl putem închide pentru tot restul zilelor.
Eşti nebun? Vrei să spui e un criminal nebun şi vreţi să depun mărturie?
Ştiţi ce se va întâmpla? Mă va găsi.
Deloris.
- Mă va omorî. - Pot să-ţi spun Deloris?
Poţi să-mi spui cum vrei, atâta timp cât mă ţii în viaţă!
Nu ne-am mai asuma riscul dacă nu te-am putea proteja.
De acord.
Durează doar câteva luni până se fixează o dată pentru proces.
Doar câteva luni? Doar câteva? De ce nu un an?
Ce spuneţi de câteva decade?
Două luni te ascundem, apoi depui mărturie.
Nu! Nu. Nu.
E numai pentru o vreme, apoi te poţi întoarce.
Serios? Ce veţi face? O să mă înghesuiţi într-o geantă şi o să mă îngropaţi?
Lăsaţi-o baltă!
Dacă depui mărturie,
O să te duc în ultimul loc de pe Pământ...
în care Vince s-ar gândi să te caute vreodată.
- Drăguţă biserica, huh? - Da, e foarte drăguţă.
Uite, ce o să fiu, Quasimodo în clopotniţă?
- Ce e asta? - Vreau să stai aici pentru un timp.
Unde?
La mănăstire. Este cel mai sigur loc de pe Pământ.
Crezi că Vince o să o să te caute într-o mănăstire?
Nu, nu. Ce? Ce?
- În ce? - Mănăstire.
Cred că nu eşti în..
Ştii ce? O să mă duc înapoi şi o să rezolv asta cu Vince.
Eşti nebun.
Nu o să stau într-o mănăstire cu acest persoane.
Aceste persone nici măcar nu fac sex!
Deloris, Vince a pus un preţ pe capul tăau de o sută de miare.
- Ai văzut de ce în stare. - Uite..
Doar un glonţ, o să fie suficient.
Nu, nu, staţi. Să vă explic ceva.
Vince cunoaşte persoane în toate locurile. Vă daţi seama.
Cunoaşte multă lume în toate locurile. Asta înseamnă că o să mă caute peste tot.
- În afară de mănăstire. - Oh, fii serios!
Nimeni nu ştie că eşti aici în afară de mine.
O să încercăm să obţinem mai rapid pentru proces o dată. O lună, două luni.
Îţi promit că o să scapi de-aici cât mai curând.
Ce.. Ce o să fac aici? O să înnebunesc aici.
Nu e nimic altceva aici decât o grămadă de femei în vârstă îmbrăcate în călugăriţe.
Eu.. Ce o să fac aici?
- Te rogi. - Mă rog?
Sigur dar, Monsignor, suntem o mănăstire mică.
Cu siguranţă, există multe alte locuri mai adecvate.
Putem salva viaţa acestei femei şi să închidem un parazit, toate într-o singură mişcare.
Inima mea e lângă ea, bineînţeles.
Grija mea este că ea ar putea să pună mănăstirea în pericol.
Departamentul de poliţie Reno vă asigură că veţi fi protejate de orice rău.
Au promis că vor face o generoasă donaţie financiară.
Şi, după cum ştiţi mica voastră mănăstire e în pericol să se închidă.
Dacă îşi permit să fie atât de generoşi,
o să putem şi noi.
Scuzaţi-mă.
În nici un caz. N-aş putea.
În acest caz, Maică superioară, este un ideal proiect de reabilitare.
Aceasta nu e o persoană pe care să o ascunzi.
Aceasta e o persoană cospiratoare, destinată să sară în ochi.
Ai făcut un jurământ de ospitalitate pentru toţi în nevoie.
Am minţit.
Locotenent Souther, totul este în ordine.
Nu, nu, nu, nu, nimic nu e în ordine.
- Femeia asta nu mă place. - Deloris, acestea sunt măicuţe.
- Ele plac pe toată lumea. - Nu-mi pasă ce spui!
- Femeia asta nu mă place. - O lună. Două luni cel mult.
Nu, nu stau aici. Uită. Uită. Uită.
Nu stau aici! Îţi spun, nu stau...
- Poartă-te frumos. - O să stai aici!
Cum te cheamă?
Deloris Van Cartier.
E numele tău adevărat?
Da. Se întâmplă să fiu cântăreaţă.
- Oh-oh. Stai jos. - Mulţumesc.
Uite, înainte să începem, vreau să spun...
că apreciez ce faceţi pentru mine.
Ştiu că poate fi un uriaş inconvenient pentru voi.
Da, vreau, ştii, vreau să-ţi mulţumesc direct.
De asemenea, uh, am mereu..
şi am spus şi altor persoane.. Mereu v-am admirat.
Măicuţele, vreau să spun. Ştii, sunteţi atât de...
Catolice, ştii.
Adică, sunteţi măritate cu marele J.C.
Vreau să spun, sunteţi fetele Lui, ştii.
Este, uh.. Este ceva amuzant pentru mine.
Adică, sigur, o să spui, "e mult mai bine...
decât să te încurci cu cineva cu două feţe.."
Te rog, nu fuma aici.
Oh, îmi pare rău. Îmi pare rău. Eu.. Devin foarte nervoasă.
Mă satur. Eu doar.. Eu doar am avut.. nu ştiu. Îmi pare rău.
Uite, Doamnă Van Cartier, am fost de acord să te ţinem şi să te apărăm
şi vom face tot ce se va putea.
Cu toate astea, e esenţial să înţelegi...
că nu suntem obişnuite cu limbajul vulgar.
Aceasta e o mănăstire, un ordin religios
şi avem câteva reguli pe care trebuie să le respecţi.
St Katherine e un loc să comunici şi să te rogi
şi nu voi tolera nici o nesupunere, oricare ar fi ea, aici.
Ai înţeles?
- Da. - Bine.
Dar tu înţelegi? Eu sunt victima aici!
Înţelegi, eu sunt de partea binelui?
Adică, ei m-au cam închis aici cu voi, măicuţelor.
Adică, înţelegi asta? Sunt de partea binelui.
Adică, am văzut un om cu creierul împrăştiat.
Aşa că dă-mi cheia de la camera mea.
O să stau cuminte. Nu-mi apari în faţă, O să stau departe de voi.
Şi o să-mi duc fundul negru în cameră.
Te descurci?
- Cred că e o idee foarte bună. - Mulţumesc.
E aproape ora mesei.
Poate vrei să îţi revi.
Şi cu siguranţa să te schimbi.
Sper doar că nu te gândeşti că o să port ce am purtat la Şcoala catolică.
Nu. Nici o îmbrăcăminte urâtă pentru mine.
Şi acei pantofi tâmpiţi şi urâţi.
Oh, cu această bijuterie.. Poţi să o cureţi pentru mine?
Deschide cabinetul din stânga ta. Vei găsi haine potrivite acolo.
Oh, marfă.
Oh, nu. Nu, nu, nu, Nu pot să fac asta. Îmi pare rău.
Astea sunt bune să acoperi micile defecte, dar acum am şolduri perfecte.
Oamenii vor să te omoare.
Oricine te întâlneşte, cred.
O deghizare e necesară să ne protejezi pe toate.
Acum, că tot eşti aici, vei învăţa să te porţi ca o călugăriţă.
Numai de-aş şti cum sunteţi.
Nu vei atrage atenţia asupra ta indiferent de situaţie.
Dar uită-te la mine! Sunt călugăriţă. Sunt un.. Sunt un pinguin!
Din acest moment şi până vei pleca, vei fi Sora Mary Clarence.
Mary Clarence? Ca şi Clarence Williams III din The Mod Squad?
Mary este numele Mamei sfinte.
Clarence e în onoarea lui St Clarence al Concordiei.
Sunt trei jurăminte pe care orice măicuţă le respectă.
- Jurământul sărăciei.
- Jurământul supunerii.
- Şi jurământul castităţii. - Cu asta nu sunt de acord.
Oh, oh, doamne.
E necesar să mănânci..
- Bine v-am găsit, Surori. - Bine aţi venit.
Îmi cer scuze pentru întârziere.
Aş vrea să-i urez bun venit unei noi membre în casa noastră.
Sora Mary Clarence.
Mary Clarence vine la noi dintr-o mănăstire mult mai modernă.
Dar e nerăbdătoare să îmbrăţişeze o viaţă mult mai disciplinată,
şi sunt convinsă că vom face toate un efort să o obişnuim cu obiceiurile noastre.
O să-mi dau toată silinţa.
- Vreţi să vă aşezaţi? - Mulţumesc.
- Da, Mary Patrick? - Maica Superioară,
din partea tuturor surorilor aici la St Katherine,
aş vrea să-i spunem că ne bucurăm şi să o salutăm pe Sora Mary Clarence. Bună.
Şi ca un bun venit, mă gândeam că poate...
noua noastră soră ar putea să spună azi rugăciunea.
Frumos din partea ta, Mary Patrick, dar cred..
Oh, da. Da, Pot.. Pot să fac asta. Uh, sigur.
Oh, Preamărite. Uh, binecuvântează-ne pe noi, O Doamne,
pentru aceste daruri pe care le vom primi.
Şi de va fi să trec prin valea umbrelor unde nu e mâncare,
nu-mi va fi foame.
Ne dorim să ne dai pâinea cea de toate zilele...
şi pentru republica în care trăim
şi prin puterea cu care am fost investită,
declar că suntem gata să mâncăm.
- Amin. - Amin. - Amin.
Staţi jos.
Mulţumesc.
Ce sunteţi voi, ordinul Pritikin?
Chestia asta e teribilă. Are gust de..
Surori, vom petrece restul zilei în linişte.
- Păi, de ce? - Numai când nu vorbim,
rugăciunile noastre pot fi cu adevărat ascultate.
Atunci nu trebuie să mâncaţi aşa ceva.
Tăcerea începe acum...
şi se opreşte la apus.
Cum puteţi să mâncaţi aşa ceva? E oribilă.
Mary Clarence,
cred că o să-ţi placă un mic ritual.
Un ritual.. Nu. Nu, nu. Nu cred că mi-ar plăcea.
O să pun puţină sare în ea. O să fie bună.
Uite, O să pun.. cineva să-mi dea sarea de acolo.
Ceva care să-ţi amintească de cei care nu au ce mânca.
Eu.. Nu, vreau să-mi luaţi..
Nu vreau să-mi luaţi farfuria.
Şi tăcere.
Cum de i-ai lăsat să mă ţină acolo şase ore?
Nu pot să controlez legea, ar intra la bănuieli.
- Ai făcut Dreptul, Larry? - Da, am făcut Dreptul, Vince.
- Ai absolvit? - Hei, sunt avocat.
- Bineînţeles că am absolvit. - Hei, Vince.
A fost o plăcere să discut cu tine. Ne vedem la proces.
Nu ai nimic despre mine, Souther.
Şi dacă nu încetezi să mă hărţuieşti, o să..
Ce? Ce o să faci?
Nimic. Nimic, Locotenente.
Ce vrea clientul meu să spună e că..
E că e speriat.
Şi ştii ceva? Ar trebui să fie.
Speriat cu adevărat.
Ne mai vedem, băieţi.
Ceva se întâmplă.
E prea încrezător.
Ah, blufează, Vince. Nu-ţi face griji.
- Ai găsit-o pe Deloris? - A fugit.
Nu ştim unde este şi nu a trecut pe-acasă toată ziua.
O are pe Deloris.
Noi o să o aducem înapoi.
Întrebaţi de ea la toate contactele pe care le avem.
- Nu aud. - Deloris Van Cartier.
Un sfert de milion, vie sau moartă.
Aceasta este chilia ta, Mary Clarence.
- Ce e? - Chilia ta.
Camera ta.
Oh, doamne.
Nici nu mă mir că ai aşteptat atât ca să mi-o arăţi.
E un coşmar.
Unde e restul mobilei?
Vieţile noastre sunt simple.
Nu avem simţul posesiunilor.
Asta pare din Epoca de Piatră.
- Unde e telefonul? - Pe cine vrei să suni?
Nu ştiu. Pe Satana?
Camera ta este mai mult decât adecvată.
Bine. Ce facem acum? Ne rugăm? Ce?
Este 9:00. Vise plăcute.
Stai. Vrei să spui că ne culcăm la 9:00?
În locul tău, aş folosi acest timp ca să mă gândesc la viaţa mea şi spre ce direcţie se îndreaptă.
Sau nu spre ce nu se îndreaptă..
Nu-i nimic în neregulă cu viaţa mea. Înainte să vin aici,
aveam o carieră, aveam prieteni, aveam haine în care îmi stătea bine.
Înainte să vin aici, eram bine.
Oh, serios?
Din câte am auzit,
cariera ta muzicală era ca şi inexistentă...
şi iubitul tău vrea să te omoare.
Dacă vrei să păcăleşti pe cineva, te păcăleşti pe tine.
Dumnezeu te-a adus aici.
Profită de acest lucru.
Mary Clarence.
Ce?
Trezeşte-te. Nu vrem să întârziem.
- Cât e ceasul? - Păi, e aproape 5:00, soră somnoroasă.
5:00 a.m.? Plecaţi de-aici.
De-abia m-am culcat acum 20 de minute.
- Haide. - Hai. Soarele străluceşte. E o zi minunată.
Avem puţini enoriaşi în dimineaţa asta.
În prea multe dimineţi.
Ceva merge foarte rău.
Unde a dispărut credinţa? Unde e sărbătorirea Domnului?
Unde sunt toţi?
Totuşi, deşi regret absenţa locuitorilor cartierului,
haideţi să ne bucurăm de cei prezenţi.
Conducătoarea corului, Sora Mary Lazarus,
m-a informat că al nostru cor
care a fost mereu la înălţime,
a întâmpinat câteva greutăţi în selecţia de săptămâna asta.
Soră.
A fost un raid la un munte de pietate în L.A. azi dimineaţă.
Locul a fost încercuit şi era plin de lucruri furate.
- Au găsit asta. - Capote stricate.
Ce lume minunată, huh?
"A dispărut fata noastră iubită. Recompensă de $250,000.
Te rog găseşte-o pe fata noastră, Îngerule.
Ne lipseşte aşa mult. Vie sau moartă."
Vince a început să dispere.
Unde ai ascuns-o, Eddie?
Unde am ascuns pe cine?
Nici nouă nu vrei să ne spui?
Nu i-aş spune nici Papei.
Nu vreau asta. E prea complicat pentru mine.
Nu-ţi fă griji. O să reuşeşti. O să te ajut.
Mulţumesc.
- Eşti mereu aşa bine dispusă? - Chiar aşa?
- Bine, Sunt. Ştiu asta.
Nu mă pot abţine. Mereu am vorbit deschis, am fost optimistă, obraznică.
Chiar de când eram mică, mama îmi spunea,
"Fata asta străluceşte.
Când o să crească o să fie călugăriţă sau steweardesa."
Cafea?
Destul despre mine. Spune-mi şi despre tine?
Da. De la ce mănăstire ai venit?
Am venit de la mănăstirea...
Surorilor Lunii...
În Reno.
Oh, îmi place Reno.
- Serios? - Da.
Atunci, ţi-ar fi plăcut de noi.
Eram ca un ordin inedit.
Şi nu obişnuiam să purtam ceva aşa strâns.
E foarte strâns.
Adevărul e că e un pic prea strâns.
- Da.
Destul cu pălăvrăgeala. Nesereozitate.
O mănăstire modernă? Sună oribil.
Îmi plăcea mănăstirea mea în Vancouver.
În pădure.
Nu era modernă ca unele din mănăstirile care au apărut recent.
Nu aveam electricitate.
Apă rece, în picioarele goale. Alea erau măicuţe.
Sună minunat.
Era iadul pe Pământ. Mi-a plăcut.
Acest loc seamănă cu Hilton.
Sora Mary Clarence, când ai simţit chemarea?
Ce chemare?
Oh, chemarea! Chemarea!
Nu ştiam la ce chemare te-ai referit.
Munceam.. Munceam în Reno şi odată mi-a venit.
Şi nu ştiţi ce greu e să fii chemată decât după ce ai lucrat în Reno.
Ne ocupăm de diferiţi oameni acolo:
Tineri căsătoriţi, târfe, pariori.
Ce bine era. Ce bine era să fii acolo cu forţele tale...
şi să lucrezi cu atâtea persoane.
Şi Reno.. e probabil plin de păcate.
Era. Din cauza asta a trebuit să plec.
Aveam o târfă care locuia lângă noi...
Se numea Buckwheat Bertha, care era..
Soră Mary Clarence, poţi să vii puţin?
- Cine? Eu? - Da, tu.
Da. Scuzaţi-mă.
Continuaţi-vă traba.
- Repede, vă rog. - Tocmai vorbeam cu surorile.
Exact. Suficient. Ai treburi de făcut.
Da, Vreau să vorbesc cu Eddie Souther.
Da, este o urgenţă.
- Souther. - Eddie! Eddie! Eddie! Eddie!
- Trebuie să mă scoţi de-aici. - Deloris, nu poţi suna aici.
Cineva o să-şi dea seama unde eşti.
Dar o să înnebunesc aici. Tot ce ştiu să facă aici e muncă şi rugăciune, muncă şi rugăciune.
- Asta-i tot ce fac. - Calmează-te!
Uite, nu vroiam să-ţi spun asta, dar avem probleme serioase aici.
Păi, ce fel de probleme? Cum adică probleme?
Probleme în a ţine martorii în viaţă.
Adică, îi ascundem, dar e o scurgere în departament
şi unii dintre ei sfârşesc prin a fii omorâţi.
- Ce? - Stai liniştită.
Nu pari să înţelegi ce-ţi spun.
Trăiesc într-un coşmar. sta e coşmarul meu.
E oribil. Scoate-mă de-aici.
Vorbesc serios. Nu mă suna. Nu e sigur.
binem legătura.
Alo? Alo?
Da?
bi-am adus ceva.
Fratele meu mi l-a dat când eram mică.
Niciodată nu mă trezeam la timp.
Aşa că, l-am fixat la 5:00.
Jos din pat, floricico.
- Mereu mă face să râd. - Jos din pat, floricico.
M-am gândit că, fiind departe de mănăstirea ta,
chiar şi cineva ca tine se poate simţi singur.
Stai jos.
- Tu cine eşti? - Mary Robert.
Şi tu ai probleme cu trezitul la 5:00, Mary Robert?
Oh, acum nu.
Mă trezesc cu o jumătate de oră înainte, să fiu sigură.
Nu e vorba doar de dimineţi.
Aşa a fost viaţa mea...
Toţi au făcut sau au avut realizări...
Mult mai repede sau mai bune decât mine.
Da, toţi vor să se realizeze acum.
Şi, Mary Robert,
mereu ai vrut să fii măicuţă?
Mmm. Am ştiut mereu că asta e chemarea mea:
să duc o viaţă de supunere.
Dar, vezi,
mereu am simţit că e ceva în mine...
ce vreau să dăruiesc şi altora.
Ceva ca mine, nu ca altcineva.
Sună urât, ca un lucru rău?
Ca mândria?
Nu. Nu sună ca ceva urât deloc.
Sunt aşa fericită că ai venit la noi, Mary Clarence.
Ştii cum e uneori vrei să fii tu însăţi că dacă nu explodezi?
Da, ştiu.
Noapte bună.
Noapte bună, Mary Robert.
- Stai. - Hei, hei, aşteaptă.
- Hei. - Am alergat atât..
Ooh, fain tatuaj.
Hei, Soră.
Hei, tonomatul ăsta nu are nimic din sunetul sfânt al muzicii?
"Hei, iubito, ce trebuia să fac"
- Dansezi, Sora? - De ce? Nu ai nici un ritm.
Tinere, dă-ţi piciorul jos de pe scaun.
Acum, stai jos. Aşează-te.
- Stai jos şi taci. - Aş vrea o Cola, vă rog?
- Vine. - Mulţumesc.
Wau!
Ce căutaţi aici?
- Eu.. - Ce căutaţi aici? - Credeam..
Ce căutaţi aici?
Trebuie să plecaţi. Trebuie să plecaţi.
- Noi.. - Oh, lăsaţi. Hai. Hai.
Mergeţi încolo. Mergeţi încolo.
Soră, aştepţi şi alţi prieteni?
Acum, îmi spuneţi ce căutaţi aici?
Ne-am gândit că poate vrei să faci bine,
aşa cum făceai în mănăstirea ta în Reno
Şi am crezut că pot să te ajut.
Şi eu am văzut-o pe ea plecând şi era târziu foarte târziu şi am urmărit-o..
Ce faci aici?
- Mă întâlnesc cu un bărbat pentru o maşină. Pentru mănăstire. - Serios?
- Da. - Aţi înţeles? - Nu, n-am înţeles.
- O să plec de aici. - Putem să-l folosim.
- Ce culoare? - Hai, vino.
Oh, un tonomat. Oh, un cântec, un cântec.
- Nu, nu, nu, nu, nu, nu. - Ai o monedă? Oh, un cântec, te rog.
Hai. Are. Bine. O să ai înzecit. Mulţumesc.
Grăbeşte-te. Grăbeşte-te.
Oh, îmi place cântecul ăsta.
Ce-ai păţit?
Un dans. Mă întorc repede, te rog.
Hai. Da, da, da. Hai, hai, hai.
- Da, da, da, da, da. - Noapte bună. - Hai!
- Du-te, du-te! - Îmi place cântecul ăsta.
Ne-am simţit bine. Ne vom întoarce.
- Da, sigur. Noapte bună. - Fiţi binecuvântaţi.
Plecaţi?
Dacă se transformă într-un bar pentru măicuţe, am plecat.
Da.
- Oh, Doamne. - Doar hai. Hai.
Opreşte-te. Hai.
Linişte. Shh.
Surorile m-au asigurat c-au venit după tine din proprie iniţiativă.
Dar niciodată nu s-ar fi aventurat noaptea afară...
dacă nu erai tu ca exemplu.
Ele nu vor să fie închise între pereţii ăştia tot timpul.
Pereţii ăştia sunt singura protecţie pe care o au.
Străzile nu mai sunt sigure pentru ele şi cu siguranţă nici pentru tine.
Robele astea nu mai protejează surorile noastre. Pereţii da.
Îmi pare rău.
Chiar îţi pasă de ele, nu-i aşa?
Da, îmi pasă.
Şi îmi pasă şi de tine şi de viaţa ta.
O să-i rog pe Mosenior O'Hara şi pe locotenentul Souther...
să caute ceva mai sigur şi mai adecvat pentru tine.
Oh, nu. Nu mă trimite de-aici. Serios.
Adică, doar ce a început să-mi placă.
Adică nu o să pun în pericol pe nimeni.
Jur. Ce spui de iertare? Nu e asta ceeea ce predici?
Trebuie să fie ceva aici din ce-aş putea să fac...
şi să nu-mi strice unghiile, orice o fi.
Ai dreptate, Mary Clarence.
Greşeala e omenească, iertarea e divină.
Poţi să stai.
Dar o să-ţi restrâng activitatea la un singur lucru.
Ce anume?
Cântatul. Te vei alătura corului.
Corului? Nu.
Vei dormi şi vei cânta.
Asta vei face până vei pleca.
Nu. Uh, corul?
Adică, le-ai auzit?
Corul, Mary Clarence.
Asta e repetiţia corului?
Desigur. Hai, cântă ceva.
- Soprană său înalt? - Ce o fi.
Mulţumesc.
- Bună, Surori. - Bună, Soră.
- Bună, Surori. - 2 1 4.
Mary Clarence, eşti cu noi?
Nu ştiu cântecul ăsta. Mai bine..
mai bine stau deoparte la cântecul ăsta. Scuzaţi-mă.
Maica Superioară a spus că Mary Clarence are un trecut în muzică.
Serios, Mary Clarence? Erai dirijoare de cor?
- Ceva mai liber. - Liber? Serios?
Oh. Crezi că nu ştiu?
Crezi că mă rog de ieri?
Ştiu ce puneţi la cale.
Tu şi Maica Superioară.
Uh, ce?
Eşti dirijoare.
Te-a adus aici să mă înlocuieşti.
Afară cu bătrâna.
Oh, poţi să ne ajuţi, Mary Clarence?
Mary Lazarus, te descurci.
Dar chiar avem nevoie de ajutor.
- Te rugăm. Ne-ai auzit. - Suntem groaznice.
Te rugăm, fă ceva pentru noi.
- Te rugăm. - Există un cuvânt pentru asta.
Rebeliune.
Deci, Mary Clarence, crezi că te descurci mai bine?
Cred că aş vrea să văd asta.
Haideţi Surori. Fă-le să cânte.
Bine.
Unde sunt başii?
Oh, ar trebui să staţi acolo.
Uh, şi înaltele?
Unde sunteţi?
Soră, de ce nu te alături lor?
Şi sopranele, unde sunteţi?
Oh, trebuie să veniţi aici.
Bine, uh..
Başii, vreau să aud un D.
Înaltele, vreau o o voce aici.
Daţi-mi un F şerpuit.
Şi sopranele, uh, daţi-mi un A.
Hai Sora Alma cântă odată...
Ca să ştim ce vom face.
Şi, vom continua de acolo.
Soră, îmi dai nişte note, te rog?
OK? La trei.
Unu, doi, trei.
Bine. Bine
Soră, ce.. vrei să vii aici, te rog?
Vino aici, te rog. Aici. Aici.
- Um, ai un instrument foarte puternic. - Mulţumesc.
Dar cred că ar fi o idee bună...
Dacă ai coborî puţin din voce.
Adică, toată lumea vrea să fie aproape de Dumnezeu.
Nu sunt sigură însă că o poţi face ţipând.
OK, vreau ca tu să cânţi...
cu o octavă mai jos decât cânţi de obicei.
Şi, Soră Mary Robert,
poţi, poţi să vii să stai aici, te rog?
Da, vino aici. Am observat, uh,
că-ţi mişti gura, dar nu se-aude nimic.
Aşa că vreau să te aud singură, dacă nu te superi.
Soră Alma, poţi să-mi dai un A, te rog?
Alma!
Verifică-ţi bateriile.
Dă-mi un A, te rog.
OK, aşteptaţi.. OK.
- Um, încearcă asta. - Mm-hmm.
Închide ochii.
Imaginează-ţi că eşti într-o cameră plină de persoane.
Multă argintărie, oameni scăpând pe jos lucruri, vorbind tare,
beţivi, femei, ţipând,
"Ce bei?"
Vocea ta trebuie să fie auzită.
Trebuie să te ridici deasupra lor...
să fii auzită până în spatele camerei, unde stau eu,
ascultând, încercând să te aud.
- OK? - OK.
Gândeşte-te la asta când vom începe.
Soră.
- Soră, ce amuzant. - Noi numim asta un A cu personalitate.
De asta ai nevoie. Trebuie să pui personalitate în ceea ce cânţi.
Trebuie să te gândeşti la ceea ce cânţi. Asta trebuie.
Asta e.. Asta e repetiţia.
Îi cântaţi lui Dumnezeu.
Să vedem acele note din nou...
şi să vedem dacă putem să facem un cântec.
Soră.
Başii. Înalte. Soprane.
La trei. Unu, doi, trei.
Oh, am reuşit. Chiar am cântat.
Ce bine a fost. Ce bine a fost.
Da, aţi cântat un paragraf pentru două secunde.
Următorul lucru pe care trebuie să-l învăţaţi e să vă ascultaţi între voi.
Asta e important. Foarte important.
Trebuie să vă ascultaţi între voi dacă vreţi să deveniţi un grup.
- Ştiam. - Mary Lazarus..
Cum am intrat pe uşă, am ştiut că ştii.
Acum, eşti pentru munca asiduă şi disciplină, nu-i aşa?
Desigur. Sunt măicuţă.
Am trecut prin patru papi.
Patru? Wow.
Cât de des repetă?
De două ori pe săptămână, câteva ore.
Nu e suficient. Adică, ascultă-le.
E nevoie de multă muncă.
Trebuie să exerseze în fiecare zi.
E tare.
Chiar crezi că o să iasă ceva?
Nu ştiu. Sunt un dezastru.
Oh, te rog, dă-ne o şansă.
- Te rugăm. - Te rugăm.
Nu ştiu ce o să iasă.
Mie-mi spui.
Bine aţi venit în această duminică dimineaţă, puţini, dar credincioşi.
Am înţeles că există un nou dirijor al corului,
Sora Mary Clarence,
care le va dirija în "Hail, Holy Queen."
Hei, ce crezi că se întâmplă acolo?
Nu ştiu dar suna bine.
- Da. - Hai să vedem.
Grupuri de fete! Dans!
Unde v-a fost capul?
Mă gândeam să fie ca la Vegas.
Să aducem oamenii la biserică.
Şi ce urmează? Popcorn? Draperii?
- Aici nu e teatru sau casino! - Da, poate asta e problema.
Oamenilor le place să meargă la teatru şi la casino.
Dar nu vor să vină la biserică. De ce?
Pentru că e plictiseală. Dar putem schimba asta.
Am putea să aducem puţină veselie.
Prin blasfemie?
Ai corupt tot corul!
- Scuză-mă. Scuză-mă. - Oh. - Scuză-mă.
Cum să spun?
- M-am chinutit rău cu femeile astea. - Oh.
Au renunţat la timpul lor liber să facă asta şi sunt bune!
Adică, Soră, am putea să, facem totul mai atrăgător.
Nici nu mă gândesc! De mâine, Mary Lazarus reia conducerea corului.
Intră!
Maica Superioară, vreau doar să te felicit.
Nu mi-a plăcut Mesa aşa mult de mult timp.
A fost spectaculos.
Inovativ. Inspirant. Eşti demnă de laudă.
De-abia aştept duminica viitoare să ascult din nou corul.
Ai văzut oamenii care au intrat din stradă?
Muzica aceea. Muzica aceea îngerească.
Maică Superioară, muzica i-a chemat.
Serios?
Îi voi spune Arhiepiscopului.
Îi vom trimite personal o scrisoare descriindu-i eforturile voastre,
imboldul şi lupta de a vă păstra mănăstirea vie.
Şi ar trebui să aminteşti şi asta.
E ceva ce nu ţi-ar spune niciodată ţie...
pentru ca acesta este felul ei.
Surori, vrea să mergem în cartier şi să cunoaştem persoane noi.
- Oh, femeie asta. - Oh, fii binecuvântată.
Oh, sunt atâtea probleme afară la care poate am ajuta cumva.
Din cauza asta multe dintre noi devenim maici.
Oh, e cu adevărat minunat, Maică Superioară.
- Putem să facem multe pentru ei, nu numai să ne rugăm, Soră. - Aşa e.
Sunteţi nişte luptătoare.
Monsenior, realizaţi cât de periculos e acest cartier.
Şi veţi depăşi pericolele cu succes.
- De parcă v-aş putea opri. - În nici un caz.
Veţi avea tot ajutorul meu în această problemă.
Orice aţi face să ajutaţi acest cartier ar fi o binecuvântare.
Nu-i aşa ca o iubiţi?
Îţi mulţumim, Maică Superioară.
Da, mănăstirea St Katherine a prins viaţă...
Datorită eforturilor corului sau.
Ce poveste uimitoare.
Această mănăstire era odată ocolită de oamenii cartierului.
- Acum, după cum vedeţi, uşile ei sunt deschise... - Vinny, vino aici.
- pentru toată comunitatea. - Ce?
Şi îşi stabileşte priorităţile ca un centru de ajutor...
şi cantină pentru săraci.
- De fapt entuziasmul... - Vin, trebuie să vezi...
- aceste măicuţe. - generat la St'Katherine a avut ca rezultat...
- Joc biliard. - Într-un alt sens.
- Iubitule, ar trebui să le trimitem bani. - De unde toate schimbările?
- Măicuţele cu care am vorbit zic că... - Sunt nemaipomenite.
totul se datorează ultimei venită la mănăstire, Sora Mary CIarence,
care, din nefericire, e mai timidă cu camerele de filmat.
O omor. Eu am să o omor.
Alte ştiri, Papa vizitează U.S.
Şi vă vom mai spune despre asta imediat.
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa.
- Mulţumim mult. - Bună dimineaţa Monsenior. - Bună dimineaţa.
- Îmi pare bine să vă văd. - Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa.
Hei, hei. Ce..
Pe mine mă cauţi? Ce faci aici?
- Cum de te-am văzut la TV? - N-a fost vina mea.
Au apărut de nicăieri. Dar este foarte bine pentru mănăstire.
Tu trebuie să te ascunzi. Ai uitat?
Gloanţe care zboară prin aer către tine.
- Îţi aminteşti? - Da.
Dar nu pot să vorbesc despre asta acum, am un spectacol în cinci minute.
Tu te auzi? Asta nu e şansa pentru carieră.
Nu trebuie să-mi aminteşti asta. Acesta nu e locul să încep o carieră.
Hei, promite-mi că nu o să te văd la spectacolul lui Letterman, da?
Da.
Hei, mă îngrijorezi.
Nu vreau să păţeşti nimic.
Bine. Vei veni la spectacol?
Da, mi-ar place.
Imnul din acesta duminica e inspirat de Maria Magdalena.
Maria Magdalena a fost o tânără cu trecut.
Oh, da.
Şi nu era străină de păcate.
Practic nu era străină de nimeni.
Mulţi au condamnat-o.
Toţi, de fapt.
Cu excepţia unui singur om.
Omul a spus, "Hei, stai. Aşteaptă puţin."
Ascultaţi povestea fetei.
- Salutare, fetelor. - Salutare, Maria. Ce mai faci?
Ierusalimul devine plictisitor. Toţi mă urăsc.
Uh-uh. Nu şi tipul de-acolo.
Cine? El? Toţi spun că e diferit.
Spun că e ciudat.
Nu ne pasă ce spune lumea. Pentru noi e mereu acolo.
Serios?
Sunt de părere că Sora Mary Patrick a fost cea mai bună.
- Ai fost minunată. - N-am fost cine ştie ce.
- Aţi fost fantastice. - V-aţi descurcat foarte bine. - Doamnelor.
Oh, sunt aşa fericită.
De-abia aştept să vină duminica să cântăm.
- Mai bine cânt decât să nu fac nimic. - Îmi place mai mult decât îngheţata.
- E mai bine decât în vacanţe. - E mai bine ca sexul.
- Oh? - Nu, nu, aşa am auzit.
Surori, sunteţi o sursă de inspiraţie.
Şi v-am chemat aici pentru că am veşti bune.
Încercaţi să rămâneţi calme.
Ce vă voi spune acum este un miracol.
Nu mi-a venit să cred când am auzit.
Monsenior, spuneţi-ne, ce e?
Oh, îmi pare rău, Surori. Doar că e ceva minunat, încă nu mi-am revenit din şoc.
Papa.. însuşi Papa..
a auzit de corul nostru de aici, la St Katherine.
Şi când o să viziteze San Francisco weekend-ul viitor,
în ciuda orarului său încărcat,
vrea să asiste aici la un concert special duminică seara.
Nu. Nu.
Oh, nu pot să cred. Nu pot să cred.
Oh, Surori. Oh, Surori, acestea sunt cu adevat veşti bune.
Oh, Monsenior, suntem şi copleşite şi onorate.
Şi cu acesta solemnă şi special ocazie,
cred că un program tradiţional ar fi cel mai potrivit.
Adică "tradiţional" cum era înainte?
Este vorba de Sfinţia Sa, Mary Clarence,
nu de o petrecere de cartier.
Suveranul merita cel mai mare respect şi umilinţă.
Spectacolele voastre vor fi nelalocul lor.
Dar Maică Superioară, tuturor le place noul nostru stil.
A adus oamenii din nou la biserică.
Şi pentru asta vine. Pentru că ceea ce facem e ceva nou şi diferit.
Cred că poate fi rezolvat prin votare.
- Să votăm? - Desigur, Mary Clarence.
Mănăstirea nu înseamnă dictatură.
Sunt sigură că surorile sunt capabile...
să ajungă la un hotărâre matură şi potrivită.
Sigur. Acum, cine vrea un program...
de muzică onorabilă şi sacră,
un repertoriu cu adevărat spiritual,
să ridice mâinile.
Cine vrea, ca Mary Clarence...
un program de divertisment, total neadecvat,
să ridice mâna.
Majoritatea a decis.
Maică Superioară, ca-ntotdeauna, eşti o adevărată conducătoare..
generoasă şi înţelegătoare.
Oh, o să iasă bine, Maică Superioară. O să vezi.
Sunt sigură că prezentarea va fi un succes.
Felicitări, Mary Clarence.
Şi felicitări şi vouă.
Sfinţia Sa. Acum, trebuie să ne apucăm de treabă.
Intră.
- M-aţi chemat? - Ai un telefon.
De la cine?
Locotenentul Souther.
Oh.
Da?
Hei, Deloris. Veşti bune.
Am tras nişte sfori. Judecătorul a fost de acord să mute procesul.
O să mergem la tribunal în câteva zile.
Serios? Aşa repede?
Patruzeci şi opt de ore şi o să fii liberă.
Oh, e minunat.
Da, e.. E minunat.
Hei, nu-mi mulţumi, te rog.
Nu, serios.. Nu, chiar e bine. Nu, mulţumesc.
Îmi pare rău. Îmi pare rău. E.. mulţumesc.
Da.
Bine. La revedere.
Se pare că rugăciunile tale au fost ascultate.
Uh, o să plec într-o săptămână. Plec.
- Pleci? - Da.
- Suntem două atunci. - Cum adică?
Am înmânat renunţarea mea la Monsenior O'Hara, în particular.
Am cerut să fiu înlocuită cât se poate de curând.
Dar de ce?
Vreau să merg acolo unde pot fi de folos.
Dar e atât..
Sunt atât de multe de făcut şi aici.
Dacă e vorba de mine, o să plec.
Într-adevăr.
După cât timp, câteva săptămâni?
Am fost aici de ani de zile. De prea mult timp, cred.
Am devenit inutilă.
Dar nu trebuie să continui să fii inutilă.
Tot ce se întâmplă aici e un lucru bun.
Soră, încă mai poţi face ceva.
Ce să fac?
Ştii ceva, Mary Clarence, una e să mergi cu fanfara,
să ajungi în oraş şi să declari că e sărbătoare.
Ai ridicat aşteptările surorilor.
Le-ai făcut fericite. le-ai zăpăcit.
Îşi imaginează viaţa de-afară ca fiind ceva nemaipomenit.
Ştim şi tu şi eu că lucrurile nu sunt aşa simple.
Vor fi foarte dezamăgite şi şocate.
Şi tu nu vei mai fi aici.
Ce convenabil.
Eu doar am pornit lucrurile.
Eşti o femeie formidabilă. Vei putea să faci lucrurile să meargă.
Oare?
Chiar dacă aş vrea, nu cred.
Mă tem că sunt o relicvă.
Şi am uitat tamburina acasă.
- La revedere, Mary Clarence. - Dar, Soră, Eu..
La revedere.
- Nu trage cu ochiul. - Cum aş putea să trag cu ochiul? - Poţi să te uiţi în dreapta.
- Aşa e, nu trage cu ochiul. - Unde să mă uit?
- Gata? - Mi-ai luat privirea.. - Ta-da!
Nebunelor. Ce-aţi făcut?
- Ce e asta? - E îngheţată.
- Ştiu, dar.. - Este o mică...
atenţie din partea noastră pentru tine.
- Nu-mi mulţumiţi mie, mulţumiţi-vă vouă.
Adică.. Când aţi făcut asta?
E păcat. E nelalocul lui.
Nu aveau şi ei unt de alune?
- Sper ca Maica Superioară să nu ne prindă. - Da, faceţi linişte.
Aveţi sirop?
Mary Clarence, în această dimineaţă în rugăciuni,
Îi mulţumesc lui Dumnezeu că te-a adus la noi.
De când ai venit, totul a mers bine.
Corul nostru e faimos, pe de-o parte.
Putem scoate un demo.
Aş putea să învăţ să cânt la chitară.
Da, totul e posibil. Misterioase sunt căile Domnului.
- Aşa e. - Ştii, orice se poate întâmpla.
Adică, oricare dintre noi poate fi transferată de aici la un moment dat.
Ne părăseşti?
Nu. Cum aşa, nu.
Ce spuneţi? Nu, noi o să fim împreună.
Aşa a spus şi Diana Ross.
Oh. Acela era un trio. Noi suntem un cvartet.
- Simt astfel de lucruri.
Tocmai a plecat. Souther a plecat acum.
Îmi trebuie semnătura lui pentru unele lucruri.
Uh, chestiile astea nu pot fi rezolvate fără el.
Lasă-le aici, Henry. Uh, o să mă asigur că le semnează când vine.
Uite.
Am găsit-o.
Bună treabă.
Ce adresă?
Strada Bisericii nr.29 în San Francisco.
Am crezut că ai plecat.
M-am dus până la maşină şi am uitat cheile.
Tate a spus să las hârtiile pentru donaţii la el.
A spus că le semnezi mai târziu.
St Katherine.
- Am găsit scurgerea de informaţii, băieţi. - Haideţi.
Luaţi-l!
- Scoateţi-l de-aici. - Haide, Tate.
Papa. Mâine.
Oh, doamne, o să am nişte emoţii.
Dacă o să uit cuvintele?
O să ajungem în iad.
- Glumesc. - Uh.. - Glumesc. Îmi pare rău.
Haideţi, Surori. Repetiţia în cinci minute.
- Du-te la repetiţie. O să vin într-un minut. - Du-te. - Bine.
Urcă.
Unu, doi, trei şi alunecare. Unu, doi, trei şi alunecare.
Surori, preluaţi acum.
Unu, doi, trei, împreună. Unu, doi, trei, împreună.
Stânga. Dreapta.
- Oh, intră. - Unde e Deloris?
- De ce? S-a întâmplat ceva? - Ştiu că e aici.
- Fetele.. - Oh, doamne. Este sus cu corul.
- Deloris. - Bună.
Uite, Vince ştie că eşti aici. Trebuie să te scoatem acum.
Oh, dar nu pot să plec. Vom cânta pentru Papă maine.
Vei cânta pentru St Peter dacă nu-ţi mişti fundul de-aici.
Dar eu.. Oh..
nu pot să fac asta. Nu pot să plec.
E ca şi cum le-aş abandona.
Hei, cred că or să înţeleagă.
Nu, nu înţelegi. Au nevoie de mine.
Au nevoie de tine? Un grup de maici?
Pentru ce? Învăţăminte morale?
Ce? Trucuri de machiaj?
Să-ţi spun ceva. E vorba de Papă.
Înseamnă foarte mult pentru ele şi au muncit foarte mult pentru asta, şi merită.
Unde te duci? Unde te duci?
Mă duc în mica cameră pentru măicuţe, zgomotosule.
Aici erai. Te-am căutat peste tot.
- Shh, shh, shh. - Repetiţia trebuie să înceapă. - Bine, bine, bine. Haide.
- Surpriză. - Ghici?
- Repetiţia este pe-aici, Surori. - Hei, Deloris.
- Bună. - Hai. - Bine, bine.
Ce vor? Cine sunt?
Scursori din Reno. Chiar aşa!
- Hai, hai! Să mergem! - Bine, bine!
Unde mergem?
Sora asta are de făcut un spectacol mai special.
Da, înapoi la Moonlight Lounge.
Uitaţi, de ce nu-i daţi drumul ei?
Nu are nimic de-a face cu asta.
Oh, da, da, sigur. Ca să meargă direct la poliţişti, nu?
Trebuie doar să sari, da?
Relaxează-te. Faci ce-ţi spun eu să faci.
- Du-te! - Oh! Oh!
- Ne scapă. - Nu trebuie să vă faceţi griji din cauza ei, da?
- După mine aţi venit. - Are dreptate. Să plecăm.
Eşti bine? E în ordine, sunt poliţist.
Au luat-o pe Sora Mary Clarence şi au arme.
- Unde o duc? - Um, au spus ceva de Moonlight Lounge.
- Haide, să plecăm de pe stradă. - Bine.
- Vreţi să spuneţi că au răpit-o? - Da.
Doi bărbaţi şi aveau arme.
De ce ar răpi cineva o măicuţă?
Erau catolici?
Ea nu e măicuţă.
Este cântăreaţă. Numele ei adevărat este Deloris Van Cartier.
A fost martoră la o crimă şi s-a ascuns în mănăstirea noastră.
- Nu e măicuţă? - Ne-a minţit?
Dar era o măicuţă minunată.
Uite ce-a făcut cu corul. Ne-a ajutat să cântăm minunat.
- Ne-a ajutat. Nu contează cine e. Nu putem cânta fără ea.
- Este inspiraţia noastră. - Aşa e.
Maică Superioară, te rugăm, ştiu că tu şi Mary Clarence...
nu prea vă înţelegeţi, dar trebuie să o ajutăm.
- Te rugăm. - Trebuie să o salvăm.
- Nu ne putem baza pe Federali. - Nu, ei..
Liniştiţi-vă, liniştiţi-vă.
Mary Robert, gândeşte raţional.
Ai idee cine erau cei doi bărbaţi?
Da. Erau din Reno şi o duc la Moonlight Lounge.
Reno? Nevada.
- Mary Emmanuel, explică-i Monseniorului situaţia. - Da, Maică.
- Restul veniţi după mine. - Da, Maică.
Costa 1,500 până la Reno.
E mai puţin cu 500 decât iau în mod normal.
Dar noi nu avem $ 1,500.
Atunci nu pot să vă duc acolo. Îmi pare rău.
Îmi pare rău dar am ceva de verificat aici.
Părinte, iartă-l pe acest tânăr pilot că ne abandonează la nevoie.
Când vom sta în faţa ta în ziua judecăţii,
nu-l trimite direct în iad.
Te rugăm, te rugăm nu-l trata cu acelaşi dispreţ cu care ne tratează el.
Doar pentru că nu poate fi milos cu măicuţele,
încearcă să nu-i refuzi ce va avea nevoie.
Ştim că e mai uşor să răspunzi la rugăminţile unui om...
care a răspuns la rândul lui la rugăminţile altora,
dar dacă vine la Tine...
- pentru a scăpa de durere.. - Cum ar fi dureri de artrită,
căderea părului, dureri de gât.
Nu-l lasa să cadă în disperare.
Ajută-l aşa cum refuză el să ne ajute.
Şi dacă nu vei putea, vom şti că că ai făcut tot ce-ai putut.
- Când dai, primeşti. - Uitaţi, Surorilor, Surorilor..
Staţi puţin.
Ce-ai crezut că faci, când ai fugit la poliţişti, Deloris?
Că o să te ascunzi? Mare greşeală, iubito.
Sunt convins că regreţi acum.
Îmi pare rău pentru toate greşelile mele, Vince,
şi-mi pare rău şi pentru greşelile tale.
Te-am iubit, Deloris.
Ţi-am dat tot:
afecţiunea mea, timpul meu, o carieră.
Şi cum mă răsplăteşti? Care-mi sunt mulţumirile?
Unde e loialitatea?
Nu trebuia să-mi faci asta, iubito.
Vei da socoteală pentru greşelile tale. Toţi vom da.
Eu nu voi da socoteală.
Vince, s-a purtat ciudat de când am luat-o.
Este ciudată, nu se sperie de nimic.
E speriată.
Spune-le băieţilor ce frică îţi e.
Te iert, Vince.
Omorâţi-o.
E superb.
Şi ce nume frumos: Reno.
Şi Gomora.
Nu, era o păpuşă. Obişnuia să ţină un coş cu fructe pe cap când mergea..
Scuză-mă, Vince.
- Da?
- Gata? - Uh, nu în totalitate.
- Care e problema? - Păi, Vince, nu putem să omorâm o măicuţă.
Ce spuneţi tâmpiţilor?
E Deloris, într-un costum.
Vince, de unde să ştim că nu li s-a alăturat...
şi nu a devenit o măicuţă cât a stat acolo?
Astfel de lucruri se întâmplă.
Pentru că o cunosc pe femeia asta, în sens biblic
Şi nu e măicuţă.
Nu vreau să mai aud nimic despre asta.
Duceţi-vă şi făceţi-o.
Nu vă întoarceţi până nu terminaţi.
- Bine. - O facem.
Mergem unu, doi, trei, şi-o împuşcăm.
Stai. Nu facem unu, doi şi-o împuşcăm la trei?
Haide.
Unu, doi, trei.
- N-ai tras. - Nici tu.
Am crezut, uh, că dacă tragi tu, nu mai e nevoie să trag şi eu.
Aşa am crezut şi eu.
Surori, haideţi!
Deloris, ne-am hotărât cum facem.
- Dezbracă-te.
Ce?
Hai, hai. Dă-ţi jos lucrurile de măicuţă.
Da, da. Lucrurile de măicuţă.
Ce face?
Oh, Doamne. Se roagă.
Dumnezeule, te rog să-i ierţi pe Willy şi Joey...
pentru că nu ştiu ce fac.
Fac doar ce le-a spus Vince să facă...
pentru ca Vince e prea laş s-o facă singur.
Aşa că a apelat la aceşti doi oameni ca să-i facă treaba murdară.
Aşa că te rog să-i ierţi, Doamne.
Espectum, espertum,
cacoomb, tutu, eplubium.
- Amin. - Amin. - Amin.
Ooh.
Hey! La o parte!
- Hey! - Ow!
Eşti bine? Eşti bine?
- Du-te şi găseşte-l pe Vince. - Bine.
Staţi, staţi! Oh, Doamne!
Aici e! Moonlight Lounge! Aici e!
Aveţi grijă, Surori.
Împrăştiaţi-vă şi căutaţi-o pe Mary Clarence.
- Acum încercaţi să vă infiltraţi. - Gata.
- Aici. - Veniţi cu mine.
Pe-aici.
Bună. Scuzaţi-mă.
Aţi văzut o măicuţă? O măicuţă negresă?
- Nu? Sigur? Bine, mulţumesc. - Stai. Nu, nu, nu, nu, nu.
De fapt nu e măicuţă. Doar se dă drept măicuţă.
Ne-a şocat când am aflat.
Scuzaţi-mă. Scuzaţi-mă. Îmi pare rău.
- Faceţi pariurile. - 23 pe roşu.
- Eşti sigură? - Mm-hmm. - De unde ştii?
- 23 pe roşu. - Şi noi. - Aici.
- Intru şi eu.
14 roşu.
Acum v-aţi învăţat lecţia.
Oh! Scuzaţi-mă!
Faceţi pariurile. Faceţi pariurile.
Ah!
Sora Mary Ignatius!
Urmaţi-mă.
Blocaţi strada, dar nu intraţi până nu vă spun eu.
OK.
- Haide. Stai cu noi.
- Ce căutaţi aici? - Te salvăm. Hai!
- Hai! - Mary Clarence, eşti în siguranţă. - Ce..
Haide! Să mergem! Să mergem!
- Despărţiţi-vă! Acum! Despărţiţi-vă! - Oh. - Hei, măicuţelor.
- Joey! - Vinny, Vinny, sunt o sută de măicuţe aici!
- Ce facem? - O iei la stânga.
- Tu la dreapta. O să merg prin mijloc. - Bine.
Faceţi pariurile. Faceţi pariurile.
Cinci pe negru. Cinci.
Hei, iubito.
Da, drăguţule?
Gata cu pariurile. Gata. Cinsprezece pe negru.
- Baricadaţi toate intrările şi pregătiţi-vă să intraţi. - Am înţeles.
Mai există o ieşire. Să mergem. Hai.
Scuzaţi-ne.
- Intraţi acum. - Da, domnule.
- Nu văd nimic. - Willy, aprinde lumina.
Staţi!
Toate!
Joey.
- Unde e? - Sunt aici.
Sunt aici.
Lasă-le în pace. Ele nu au nimic de-a face.
Sunt aici.
Linişteşte-te.
Joey, fă-o.
Nu pot, Vince.
E tot măicuţă.
E o impostoare.
Ai înţeles? E doar o impostoare.
Vă asigur că nu e impostoare.
E Sora Mary Clarence de la mănăstirea St Katherine.
E un model de generozitate, virtute şi dragoste.
Aveţi cuvântul meu, domnilor. E măicuţă.
Vezi? E măicuţă.
Acum, nu eşti mulţumit că nu am împuşcat-o?
- Nu trageţi! - Jos armele. - Bine, bine. -! Haideţi!
- Jos armele, jos armele. - Bine daţi-le drumul! - Bine.
- Întinde-te aici! - Eşti bine? - Întoarce-te.
Eşti bine? Oh, Doamne.
- Sunt rănit! Ai grijă la braţ! - Eşti bine?
- Ia-mă uşor. - Hai. - Îmi pare rău.
- Lucrurile au cam scăpat puţin de sub control. - Oh, doar "au scăpat puţin"?
Mă bucur că eşti mai bun ţintaş decât protector.
Dar îţi mulţumesc.
- Bine, haide. - M-am purtat frumos cu tine!
- Bine. - Ne-am simţit bine! Ai cântat în hotel!
- Hai. - Prost!
- Pe-acolo. - Cum ai putut să mă trădezi aşa?
- Eşti un nimic! - Scoateţi-l de-aici. - Imediat, locotenente.
- Am două cuvinte pentru tine, Vince. - Mary Clarence.
Fii binecuvântat.
- Du-te. - Haide.
Te consider răspunzătoare pentru toate astea.
Pentru introducerea cântecelor neadecvate în mănăstirea mea.
Pentru schimbarea vieţilor noastre...
şi expunerea noastră la un pericol mortal.
Mulţumesc.
Nu, nu, eu îţi mulţumesc.
Mulţumesc tuturor.
O să-mi fie dor de voi.
Am crezut că într-adevăr eşti măicuţă, Deloris.
- Da. - Van Cartier.
Surori, avem un concert de susţinut.
Am crezut că pleci.
Nu putem pleca amândouă.
Traducerea şi adaptarea: matza
Sfârşit