 Traducerea şi adaptarea  X-r@yL!V!U
ŞASE ZILE ŞI ŞAPTE NOPŢI
Bună dimineaţa.
- Mulţumesc. - Nu. Eu îţi mulţumesc.
Alo.
Bună. Sunt peste drum.
Cine?
Nu, nu. Nu e nici o problemă cu schiţele reclamelor.
Le-am verificat chiar eu.
Nu, nu. Probabil că Marjorie iar a încurcat lunile.
Da. Ai vorbit până acum cu Laslo?
Nu-mi pasă dacă e supărat.
Sună-l înapoi pe Peter şi spune-i că schiţa trebuie să aibă patru pagini.
Nu şapte, nu şase, nu cinci. Doar patru.
- După... - Bună, Robin.
Asta-i din cauză că am schimbat fotografii.
Cred că glumeşti. Am verificat de două ori totul.
- Ce nu-i bine la schiţele reclamelor? - Ce nu-i bine la schiţele reclamelor, Leo?
Să-ţi spun eu ce nu-i bine. Practic, totul.
- Pentru că sunt schiţele de reclamă greşite. - Marjorie, n-am nici o idee...
De ce stau eu aici să mă uit la 30 de pagini de schiţe greşite, Leo?
Să-ţi spun eu de ce. Pentru că cineva...
Leo... nu şi-a făcut meseria!
Bun, copia de pe copertă sună aşa:
"Aventuri romantice la birou..."
"Cum să pui mâna şi pe el şi pe mărirea de salariu."
- Bine. - Da?
Bine, priveşte la mine. Bine. Vino puţin mai aproape.
Bine, chiar acolo. Grozav. Bun, cred că avem ce ne trebuie.
Continuaţi. Dietă cu papaya?
Mare problemă. Discută să schimbe fructele.
Despre ce fel de fructe vorbim?
- Nu ştiu, au spus kiwi sau aşa ceva. - Nu-mi place kiwi.
Astea au venit pentru tine. Sunt de la Frank.
Doamne! E atât de dulce. Era la Londra.
Foarte exotic şi scump.
"Abia aştept să te văd. Parcă a trecut o veşnicie."
- De când e plecat? - De două zile.
- Două zile?! - Da.
"Ne vedem la 19.30." Bună alegerea.
"Adu păpuşa."
Păpuşa. Face genul ăsta de lucruri tot timpul.
Păpuşi hula... Restaurant polinezian...
Ia spune, ce ai pus la cale?
- Totul face parte din surpriză. - Mulţumesc.
- Surpriză?
Bine, sur... Doar nu te desparţi de mine?
- Nu. - Bine. Eşti sigur?
Fiindcă 69% dintre relaţii ajung la despărţire în restaurante.
- Nu ne despărţim. - În regulă.
De fapt, vreau chiar să sporesc romantismul din viaţa noastră.
- Zău? - Da. Mai întâi, închide ochii.
- Acum? - Închide-i.
- Bine. - Aşa.
Ţii minte de câte ori ai spus că noi nu plecăm nicăieri
- şi că nu ştim decât să muncim... - Da, corect.
- ... şi că nu ne distrăm deloc? - Aşa e.
Ia deschide ochii şi uită-te unde te duc.
Hai, deschide-i.
- Cred că glumeşti! - Eu şi tu peste două săptămâni.
- Peste două săptămâni? Nu pot. - Ba poţi.
- Pot? - Sigur. Am aranjat cu Marjorie.
Nu mai spune. Eşti un mare pungaş.
Da. Şase zile şi şapte nopţi
în paradisul izolatei insule tropicale Makatea.
Da. Am ajuns cu o întârziere de 15 minute.
- Şi e vreo problemă? - Nu, nu, e-n regulă.
Uite cum facem. Ce-ar fi să mă duc să caut bagajele
iar tu te duci să cauţi avionul charter, bine?
- Mă duc? - Da.
- S-a făcut. - Ne vedem peste câteva minute.
Bine.
Iubito?
- Te iubesc. - Te iubesc şi eu.
- Scuzaţi-mă. - Ah! Nenorocitul!
Bucată de rahat de şobolan.
M-aţi putea ajuta? Caut compania Tropical Charters.
- Mergi la Makatea? - Da.
Păi, o să fim gata în 10... 20 de minute.
Dar ăsta... ăsta nu poate fi avionul.
- Poftim? - Avionul.
Unde e mămica lui?
Avionul de la Tropical este reţinut la sol în Fiji.
Noi le ţinem locul. Ai noroc. Eu sunt pilotul.
Nu, nu pot...
Nu pot să merg cu ăsta. E stricat.
Nu, nu e stricat. Ne ocupăm de întreţinerea lui.
Acesta e avionul meu.
E un avion De Haviland Beaver.
Este unul dintre cele mai sigure şi de nădejde avioane construite vreodată.
Iubito, e vreo problemă?
Da. Dânsul pare a crede că o să ne suim în... vechitura asta.
Poftim?
Cred că am putea căuta un alt avion charter.
- Tu nu crezi? - N-o să găsiţi nici unul.
Există un vapor care pleacă din port. Dar face trei zile.
- Dragule. Frank, dragule. - Bine, bine.
Iubito, sunt sigur că avionul oferă perfectă siguranţă
şi sunt sigur că pilotul este un profesionist antrenat.
- El e pilotul. - El...
Păi, dacă veniţi, mai durează 20-30 de minute.
Trebuie să mă duc să iau nişte ulei.
Ulei? Acum l-a apucat să se ducă după ulei.
O să aveţi nevoie de ajutor pentru bagajul ăsta.
- Nu, mulţumesc. - Nu, ne descurcăm.
În regulă. Toată lumea şi-a pus centura?
Auzi, astea chiar sunt necesare?
Doar dacă ne prăbuşim.
Bună.
V-o prezint tuturor pe Angelica, directorul nostru pentru servicii de zbor.
Bună ziua.
Mulţumes. Bună.
Îmi pare rău. Mă scuzaţi.
Bună, scumpo.
Bună. Mergeţi la Makatea?
Sperăm.
O să vă placă la nebunie. Sunteţi din State?
Da.
Am locuit şi eu acolo o vreme. E foarte distractiv.
Quinn. Uită-te ce am luat. Fii atent.
- Ce-i aia, scumpo? - Un costum de baie, prostuţule.
Credeam că era o bandă protectoare pentru ochi.
Bun venit la Makatea.
Am ajuns. Mulţumim că aţi zburat cu Harris Freight,
unde pasagerii frecvenţi câştigă puncte bunus
bune pentru mărfuri valoroase.
Auzi, doar nu încerci să-mi furi vesta?
- Dl Martin, dra Monroe? - Da.
- Bun venit la Hanaiti. - Mulţumim.
Eu sunt Phillippe St. Clair, directorul general.
Bună.
Unde este rezervarea pentru dl Martin?
Vai ce frumos poate fi!
- Bine. Gata, nu mai plecăm de aici. - Da.
Vreau să fie cea mai memorabilă vacanţă a vieţii noastre.
- Te simţi bine? - Scumpule, mă simt minunat.
- Auzi, ştii ce e azi? - Ce?
Este aniversarea noastră.
- Avem o aniversare? - Da. Neoficială.
Azi trei ani ne-am întânit prima oară.
- Cum, astăzi? - Astăzi.
- Astăzi? - Ai uitat?
Ne-am certat pentru un taxi.
- Te-am făcut nesimţit. - Da.
- Da. Da. - Grozav, asta o ţii minte.
Scuze.
Păi, vezi? Dar e-n regulă. Totul a făcut parte din odiseea iubirii.
Odisee?
Dacă te-aş ruga, ai purta ceva deosebit pentru mine în seara asta?
- La ce te referi? - La asta.
Vrei să fii soţia mea?
Mă întorc într-o clipă, bine?
S-a făcut.
Întotdeauna am considerat că asta e o insulă frumoasă,
De când eşti pe Makatea?
- Glumeşti, nu-i aşa? - Nu.
Păi, tu m-ai adus aici.
Astăzi îţi spune ceva? Acum vreo cinci ore?
Îmi pare atât de... S-au întâmplat atâtea de când...
Copăcel! Copăcel!
Ca să vezi. Ce...?
- Am alunecat. - Chiar aşa.
Aşadar, unde ţi-e... copilotul?
E ocupată cu turiştii.
După cum o spui, nu te dai în vânt după noi.
Ba nu. Nu muşca niciodată mâna care îţi dă...
... de mâncare. Nu contează.
În plus, sunt buni să faci mişto de ei.
- Eşti un mare miştocar, aşa-i? - Şi încă cum.
Vin aici să caute vraja...
aşteptându-se să găsească... romantism,
când nu-l mai pot găsi în nici un alt loc.
- Poate că-l vor găsi. - Asta e o insulă, iubire.
Dacă nu-l aduci cu tine aici, nu-l vei găsi aici.
Profundă chestia. Pilot şi filosof.
Dă-mi voie să-ţi fac cinste cu ceva de băut.
Dar sunt aici cu cineva.
Îţi aminteşti de el? A venit împreună cu mine?
- M-am referit la voi amândoi. - Ba nu.
Eşti din New York, nu-i aşa?
E totul în regulă?
- Salut. Mă bucur să te revăd. - Şi eu pe tine.
- Dă-mi voie să-ţi fac cinste cu un pahar. - E foarte...
- Să mergem. - Numai că plecăm, aşa că...
Poate altă dată...
- Pa-pa. - ... îţi fac cinste cu un pahar.
Bine, la revedere.
Te sâcâia?
- Nici vorbă. Era doar puţin... - Se dădea la tine?
De unde stăteam, părea că se dă la tine.
- Poate un picuţ. - Chiar se dădea?
Vrei să fac ceva în privinţa asta?
Cum ar fi?
Nu mă duc zilnic la sală doar ca să privesc bătrânii făcând duş.
- Ştii, o să... - Serios?
- Da. - Serios?
Bravo, oceanule.
Bravo, cerule.
Bravo, mai-tai-uri.
- Bravo, silicon. Mamă! - Ai grijă.
Cred că încep să mă prăjesc aici.
Vrei să-ţi dau cu nişte cremă, iubitule?
Ai face asta pentru mine? M-ai da cu cremă?
Doar pentru tine. Unde e?
Mă scuzaţi. Dra Monroe? Aveţi un apel telefonic.
- Da? - Puteţi vorbi de la bar.
Ce... Cine te-ar putea suna aici?
Habar n-am. Mă întorc imediat.
- Mai pregătiţi câteva mai-tai. - Da, dnă.
Mulţumesc. Alo?
Ascultă, ştiu că eşti în vacanţă,
dar asta e o urgenţă cumplită.
- Nu se poate. - Şedinţa foto a rămas valabilă,
dar este un coşmar legat de disponibilităţi.
Vendela şi Evander Holyfield au o fereastră comună de timp de numai 17 ore.
Dacă nu punem mâna pe ei acum, nimeni nu e disponibil
următoarele patru luni şi îi pierdem pentru coperta pe mai.
Nu se poate să nu fie mai aproape altcineva căruia să-i strici viaţa.
Aici e ironia, dragă. Nu e nimeni.
Vendela e în Sydney. Evander e în Osaka.
L-am suit pe Taylor în dimineaţa asta într-un avion spre Papeete.
- Tahiti? - Da. Vin toţi către tine.
Nu trebuie decât să zbori înapoi spre Tahiti,
să faci pe dădaca şedinţei foto şi să zbori înapoi.
- Cincisprezece ore maximum. - Ascultă, e complicat.
Frank mi-a cerut mâna aseară.
Dumnezeule!
E atât de palpitant. Scumpo, sunt tare bucuroasă pentru tine.
Mă bucur, dar...
Întrebarea e ce mesaj îi transmit eu lui Frank
dacă, a doua zi după logodnă, îl părăsesc pentru a merge la o şedinţă foto oarecare?
Un mesaj excelent.
Asta e ocazia perfectă pentru a stabili nişte parametri.
- Of, Doamne. - Am citit undeva
că 38,6% dintre toate femeile
sunt forţate să renunţe la slujbe în primul an de căsătorie.
Marjorie, asta ai citit-o în revista noastră şi e inventată de noi.
Te rog, Robin, te rog. Te rog, te rog, Robin, te rog.
- S-a făcut. - Ce bine!
- Ai cum să te întorci la Tahiti? - Da, pot...
E bine?
Da?
Mulţumesc.
Să nu mişti un muşchi. Stai culcat. Stai. Da.
- Bună. - Bună ziua. Bună.
- Îl caut pe... - Quinny, e pentru tine.
Salutare.
Bună. Îmi pare foarte rău să te întrerup.
Am un fel de urgenţă.
Urgenţă? Despre ce e vorba?
M-a sunat şefa mea şi vrea să ajung la Tahiti diseară.
Păi, cam sunt în pauză aici.
Am înţeles. Oare 500 de dolari ţi-ar putea scurta pauza?
Iubito, vrei să mergi la Papeete?
Nu pot. Am spectacol diseară. Marţea e seara de tamure.
E seara de tamure.
Am mîinile legate. Asta vine mai târziu.
Ştii, sunt blocată. Eu chiar...
Chestia asta e foarte importantă. Mi-ai face un enorm serviciu.
- Cum sună 700? - Bine.
- Da? - Da.
- Grozav. - Ne vedem la avion peste...
- Lasă-mă o oră. - Grozav. Mulţumesc.
Iubitule, este un fapt cunoscut că 38,6% dintre toate femeile
sunt forţate să renunţe la slubje în primul an de căsătorie.
Asta a apărut în revista ta. Probabil ai inventat-o.
Dacă tu ar trebui să munceşti, eu aş înţelege.
Asta pentru că nu eşti la fel de romantică precum sunt eu.
Atunci vino cu mine.
- Nu. - De ce?
Pentru că, dacă te însoţesc, o să-mi displacă să fiu acolo.
Dacă rămân aici, o să-mi lipseşti,
dar o să te simţi vinovată şi asta îmi place mai mult.
Haide. E doar pentru o noapte... soţiorule.
- Vrei să mai spui o dată? - Ce, "soţior"?
- Îmi place. Mai spune o dată. - Soţiorule.
- Gata de plecare. - Putem zbura în siguranţă?
- Cu mine, da. - Chiar aşa de grozav eşti?
Sunt cel mai bun cu care ai zburat vreodată.
Nu sunt sigură că am încredere în echipamentul tău.
Om fi noi bătrâni, dar suntem vânjoşi.
Ce e cu toate astea?
Stocuri excedentare ale hotelului, fleacuri locale.
Vroiam să le duc la Tahiti mâine.
Dar, datorită ţie, împuşc doi iepuri dintr-un foc.
Ce noroc pe tine.
Scuze. Nu vreau ca asta să vină peste tine în timpul zborului.
S-a rezolvat. Ai... banii mei?
Da.
- Mulţumesc. - Sunt acolo toţi.
Mă încred în tine.
Şi cu ce te ocupi acolo, în New York?
Sunt redactor-adjunct la o revistă numită "Dazzle".
- "Dazzle"? - Da.
De asta n-am auzit.
Nu reprezinţi tocmai cititorii cărora ne adresăm.
Asta este.
"Dazzle".
"Posteriorul tău: Cinci exerciţii pentru a îmblânzi animalul."
"Zece feluri pentru a-i ţine pasiunea aprinsă."
Pentru numele Domnului. "Zece feluri pentru a-i ţine pasiunea aprinsă."
Ştii cum îl determină o femeie pe bărbat să fie nerăbdător?
- Cum? - Îşi face apariţia.
Asta e tot. Suntem tipi. Suntem simpli.
Normal, pentru asta nu puteţi încasa şase dolari pe ediţie, nu-i aşa?
Sfatul ăsta e inclus în cei 700 de dolari
sau trebuie să plătesc în plus?
- E din partea casei. - Mulţumesc.
Controlul zborurilor de pe insulă, sunt Castorul 0318.
Suntem la 1.067 de metri înălţime pe direcţia 1-1-0.
Aş avea nevoie de o actualizare a vremii vă rog, pe traseul nostru de zbor.
36 Victor, să ştiţi...
- ... de sud-vest... - Repetaţi.
Regret. Vremea asta s-a schimbat mai repede decât a anticipat oricine.
Va trebui să ne întoarcem la Makatea.
- Nu merită să riscăm. - E-n regulă.
Suntem prinşi în mijlocul unui şir de furtuni.
Strânge-ţi bine centura de siguranţă. O să ne cam zgâlţâie.
Ce...
Te superi dacă vin să stau aici în faţă cu tine?
Pune-ţi centura.
- Ce-s alea? - Xanax.
Medicul mi le-a prescris pentru situaţii tensionate.
- Cred că asta e una dintre ele. - Dă-mi şi mie două.
Tu doar... pilotează.
- Acum ce mai iei? - Xanax.
Medicul mi le-a prescris pentru situaţii tensionate.
Dă-le încoace.
A fost aproape, nu?
A fost mai mult decât aproape. Chiar ne-a lovit.
- Nu se poate... - Rahat. A prăjit radiourile.
Nu se poate. E de rău, nu?
S.O.S., S.O.S., S.O.S.
Sunt Castorul 0318. Nu pot păstra altitudinea.
Mă aude cineva?
- S.O.S., S.O.S., S.O.S. - Atenţiune, cumpărători de la KMart!
Lopeţile pentru zăpadă sunt la reduceri cu 12,99 de dolari.
Lasă-l jos. Nu pot păstra altitudinea.
La 64 de kilometri sud-sud-est de Makatea.
S.O.S., S.O.S., S.O.S....
Câte chestii din alea ai înghiţit?
Vezi tu, habar n-am.
- Ascultă. - Ce?
Am dat de necaz. Vreau să stai liniştită în scaun,
să taci, să-ţi strângi centura de siguranţă şi să mă laşi să pilotez în linişte.
Da, dle.
Acolo jos e o insulă.
Se vede o plajă.
- O să aterizez. - S-a făcut.
Stâncă pe plajă! E o stâncă pe plajă!
Bună dimineaţa.
Ai putea să-mi aduci o ceaşcă cu cafea?
Desigur. Mă ocup imediat, dnă.
Dumnezeule, un...
- Unde suntem? - Aici.
Unde? Unde?
Undeva între Makatea şi Tahiti.
E tot ce pot să-ţi spun.
Măiculiţă! Ce s-a întâmplat?
A rupt trenul de aterizare când am lovit-o.
Păi, n-ai de gând să o repari?
Nu putem... nu putem să-l prindem la loc cumva?
Nici o problemă. Putem să-l lipim la loc.
- Ce zici de asta? - Nu eşti unul dintre tipii ăia?
Care tipi?
Tipii ăia bărbaţi. Tipii ăia care se pricep la orice.
- Orice? - Da.
Îi trimiţi în sălbăticie cu un briceag
şi un beţişor de curăţat în urechi iar ei îţi construiesc un mall.
- Nu poţi face aşa ceva? - Nu. Nu pot face aşa ceva.
Dar pot face asta. Ajută cu ceva?
Am un mijloc să scăpăm de aici.
- Ce bine. - Da.
Uite! Corect? Nu?
Telefon, vezi? O să scăpăm de aici.
Numaidecât.
Aşa. Haide, telefonule.
Şi atunci noi suntem un fel de naufragiaţi?
- Cum o vrei? - Pardon?
Vrei să ţi-o spun cu zăhărelul sau de-a dreptul între ochi?
Alege tu.
N-avem decât o roată, deci nu putem decola.
Fulgerul a prăjit radioul şi emiţătorul de urgenţă al poziţiei.
Cei de la Aer-Ocean vor încerca probabil o salvare, dar fără o baliză de ghidaj
e ca şi cum ai încerca să găseşti un purice pe fundul unui elefant.
Singurul lucru pe care îl avem este...
acest pistol de semnalizare şi o singură încărcătură.
E prea târziu să mi-o spui cu zăhărelul?
Asta era versiunea cu zăhărelul.
Păi, atunci, care e vestea proastă?
Vestea proastă e că s-ar putea să rămânem aici... vreme îndelungată.
Tu şi eu. Pentru multă, multă...
multă, multă, multă... multă vreme.
Atunci îmi vreau înapoi cei 700 de dolari.
Poftim?
Ai auzit bine. Cei 700 de dolari ai mei. Îi vreau înapoi.
Ai spus că mă duci la Tahiti. N-ai făcut-o.
Dă-i... înapoi. Haide.
Una, două, trei...
- Ce... - Consider că te-am dus jumătate din drum.
Jumătate de drum? Jumătate de drum?
- Jumătate de drum. - Jumătate de drum? Vai!
Jumătate de drum. Tipule, eşti tare!
M-ai adus jumătate de drum! E fantastic!
Ce naiba faci? Pleacă de lângă avionul meu!
- Mai taci din gură. - La naiba! Pleacă de acolo!
- O să pun mâna să fac ceva! - Lasă lucrurile alea în pace!
- Mai tacă-ţi gura! - Vino afară! Pleacă de acolo!
Ce naiba crezi că faci? Lasă-mi lucrurile în... Haide!
Ce-i asta? E o barcă.
- Este o plută de salvare. - O putem folosi ca să părăsim insula.
Şi unde ai de gând să te duci? Nici măcar nu ştii unde te afli.
Ultimul lucru pe care ţi l-ai dori e să te laşi zgâlţâită pe ocean
într-o barcă umflată cu aer, lungă de 2,5 metri.
- Nu-mi spune tu ce-mi doresc! - Dă-o-ncoace. Dă-mi-o!
Nu trage de aia! Las-o în pace!
Scoa... Stai! Stai! Scoate-mă de aici! Nu!
Quinn!
Scoate-mă de aici!
Scoate-mă... Scoate-mă de aici!
O să încetezi să te mai porţi ca o nebună?
- Du-te-n mă-ta! - Pardon? Ce ai spus?
- Asta am bănuit şi eu că ai spus. - Quinn.
Da.
Dl Martin? Un apel telefonic pentru dra Monroe.
Vorbesc eu.
Alo? Alo?
Frank Martin la aparat. Cine...?
Bună, Marjorie. Sunt Frank.
Nu, a plecat ieri.
Cum?
Marie, sunt Phillippe de la Makatea.
Quinn a plecat cu avionul cu o doamnă către voi aseară.
Poţi să verifici dacă De Haviland-ul este la poartă? Nu, aştept.
M-am întîlnit cu Tony. Zicea că Quinny n-a ajuns la Tahiti.
Stai puţin, Angelica. Nu ştim încă nimic.
Da, Marie, sunt aici.
Ia legătura cu Salvarea Aer-Ocean, Marie. Sună-mă înapoi.
- Dumnezeule. - Oh, nu.
Haide. Dacă vrei să bei apă, trebuie s-o cari. Să mergem.
- La ce uiţi? - La nimic.
- Te uitai la ceva. - La nimic.
Nu-mi spune mie asta. Ţi se scurgeau ochii după mine.
- Mi se curgeau ochii? - Da.
- Mi se scurgeau? Să te întreb ceva. - Ce?
Când intri într-un magazin să cumperi aşa ceva.
ce-i spui vânzătorului?
"Dă-mi hainele alea pentru ca nimeni să nu se uite la mine?"
Nu, îmi place să mă privească oamenii. Dar nu şi tu.
Dacă te face să te simţi mai bine, să ştii că nu eşti genul meu.
- Foarte bine. De ce? - De ce?
Da. Fac conversaţie. De ce?
Vorbeşti prea mult. Eşti îndărătnică.
Eşti încăpăţânată, sarcastică şi înţepată.
Ai un cur prea îngust şi ţâţe prea mici.
Dar tu vrei să ştii de ce nu eşti genul meu?
Nu.
- Sunt american. - Slavă Domnului.
- Tom Morrow. Eu o să pilotez. - Frank mă numesc. Auzi, cum dăm de ei?
O să zburăm deasupra apei şi o să ne uităm pe fereastră.
Stai, stai. Asta e tot?
Cum rămâne cu tehnologia modernă?
Nu aveţi ceva sateliţi, lasere...
- Dle Martin, luaţi loc. - ... detecţie termică...
- Bună, eu sunt Ricky. - Grozav. Eu sunt Frank.
- Ascultă, banii nu sunt o problemă, bine? - Da. Hai, suie-te.
Încearcă să respiri foarte profund. Pe mine mă ajută.
Dacă s-au prăbuşit în apă, n-au trecut decât 12 ore.
- Sunt şanse bune să-i găsim. - Bine.
Auzi, Bwana, de ce nu mă laşi şi pe mine să merg în frunte o vreme?
Bine. Se anunţă interesant.
Uite. Vezi? Am găsit-o.
Haide, Quinny.
Dumnezeule.
E superb.
Quinn, este... Aoleu, aoleu!
Ce... Cine... Stai! Doamne!
- Hei, hei. Stai aşa. - Aoleu!
- Ce faci? - Ce dracului e aia?
E un porc. De ce îţi faci griji?
Îi e mai frică lui de noi decât nouă... Fii atentă! Fii atentă!
Pleacă! Pleacă!
Pleacă! Pleacă de aici! Pleacă!
- Au! - Pa-pa! Pleacă!
- Pleacă! - Auzi, Quinn?
Ce-i? Ce-i?
Regret că te întrerup, dar... am o mică problemă.
Care e problema?
Un fel de animal tocmai s-a căţărat prin pantalonii mei.
Bănuiesc... Bănuiesc că e un şarpe.
E nasol.
Aşadar, eu ce fac?
Aş putea băga mâna în pantaloni şi... să-l apuc.
Nu, ar putea fi riscant. Poate fi otrăvitor.
Aşa e. Dar, pe de altă parte, dacă e otrăvitor şi mă muşcă,
chiar vreau să-l las să continue să înoate prin şortul meu?
- Întrebările sunt corecte. - N-ai vrea să-mi dai vreun sfat?
Sfat, reacţie, orice, doar spune-mi.
Sunt deschisă la orice în această conjunctură, bine?
- Stai nemişcată. - Nemişcată.
- Stai nemişcată. - Corect. Da.
- Ce faci? - Stai calmă.
Bine.
Dumnezeule.
- Nu. - Ce-i?
- Nu-i de bine. - Cum? Ce...
Linişte. Încerc să mă concentrez.
Bine. Bine.
Bun, hai să vedem.
Să nu te prind rânjind.
Dumnezeule!
- Mulţumesc. - Vezi, nu sunt chiar nepriceput.
Te duci la întâlnire?
- Îţi place? - Care e motivul declaraţiei de modă?
- Mă duc să vânez. - Şi ce vânezi?
Nu! Nu poţi să faci asta!
Sunt nişte animale superbe!
Şi am auzit că au gustul exact ca de pui.
Pui...
Poate că ar trebui să gust un pic.
Asta în caz că mă întreabă cineva, cândva,
"Ai mâncat vreodată păun?", iar eu pot spune "Da, am mâncat".
N-o să-ţi pară rău.
Aşa. Perfect.
Sfinte Dumnezeule!
Pui. Aşa e, ca de pui.
- Ai fost întotdeauna pilot? - Toată viaţa mea de adult.
- Şi cu ce te-ai ocupat? - Tot felul de zboruri.
Am avut propria mea firmă şi mergea foarte bine.
Şi ce s-a întâmplat?
Am descoperit un mod mai bun de a trăi, atâta tot.
- Cum ar fi...? - Am venit aici...
mi-am luat o căsuţă drăguţă pe o plajă frumoasă...
Mi-am cumpărat avionul.
Fac doar ce-mi place. Am parte de linişte şi pace.
Trăiesc viaţa pe care fiecare bărbat o visează.
Da, până la vârsta de 12 ani.
Îmi cer scuze. Am spus ceva nepotrivit.
- Nu. - Eu doar...
Sunt ţâfnoasă din cauza naufragiului.
Priveşte cerul. Nu vezi un cer ca ăsta la New York.
Nu, e un cer frumos.
E-n regulă. Scuze. Sunt...
Doar că sunt un pic ameţită. E...
Noapte bună.
Suavă. Chiar suavă.
Dumnezeule, e un avion!
Cum... Ce trebuie...
Racheta de semnalizare! Ne trebuie racheta de semnalizare! Quinn?
Quinn! Trezeşte-te! Un avion! Trebuie...
Doamne! Quinn, trebuie...
Bun.
Ai grijă.
Racheta de semnalizare! Iisuse!
- Bună, iubito. - Nu...
Of, Doamne.
Oh, nu.
- Ce... - Dar-ar naiba.
Ce...
Ce dracului ai făcut? Ce... Ai..
Ai irosit singura noastră rachetă de semnalizare
ca să tragi într-un afurisit de palmier?
N-aş fi tras în afurisitul de copac dacă nu te-ai fi rostogolit peste mine.
Încercam să semnalizez afurisitului de avion!
Ce... Ce afurisit de avion?
Afurisitul ăla de avion.
- Afurisitul ăla de avion? - Da.
Ăla e un avion comercial de linie.
Zboară la 8.000 de kilometri, cu 965 de kilometri pe oră!
N-ar vedea o explozie nucleară
nici dacă ar căuta-o, cu atât mai puţin o rachetă de semnalizare!
Şi de unde naiba puteam eu să ştiu asta?
Dacă n-ai fi intrat în comă de la băutură,
poate că ai fi reuşit să-mi spui asta!
- Ştii ce ai făcut? - Ce?
Ai folosit singura noastră şansă reală de a fi găsiţi şi ţi-ai bătut joc de ea!
Să nu îndrăzneşti să dai vina pe mine! Dacă erai măcar jumătate de pilot,
n-am fi ajuns pe insula asta!
Sunt cel mai bun pilot pe care o să-l întâlneşti vreodată!
Ha! Am zburat cu tine de două ori. Şi te-ai prăbuşit jumătate din timp!
Şi ţâţele mele n-au nimic!
- E aşa multă apă. - Nu-ţi face griji.
Oriunde s-ar afla, Quinny o să aibă grijă de iubita ta.
Ce vrei să spui cu asta?
Hai, să grăbim un pic pasul.
Vreau să ajung sus înainte să se întunece.
La naiba.
Cred că mi-a ajuns câtă vacanţă am avut.
Doamne!
- Opreşte. - Ce să opresc?
- Opreşte! Opreşte! - Ce să opresc?
Opreşte.
Ce-i?
Mai bine am căuta baliza.
Pe aici.
Baliza aia ar face bine să fie acolo sus.
Ascultă, furtuna ne-a aruncat spre sud-vest cu 40 de minute.
E foarte posibil ca asta să fie Tamitange.
Ah, Tamitange. Asta explică totul.
Există o radio-baliză de navigaţie în vârful insulei Tamitange.
Dacă o găsim, o oprim, iar ei vin să o repare şi suntem salvaţi.
Le-a trebuit doi ani până au reparat lumina stradală din faţa apartamentului meu.
Chiar că e frumos aici. Deci?
Aşadar, unde e baliza?
- Păi... - Stai să văd şi eu.
Păi, e asta, nu?
Tamitange, cea cu peninsula în formă ciudată la nord, corect?
- Da. - Păi, acolo e nordul, nu?
- Nu? - Ba da.
Nu există nici o peninsulă.
Cine a furat peninsula?
- Nu. - Asta nu e Tamitange?
Atunci, nu există nici o radio-baliză pe care s-o oprim
pentru ca ei să vină s-o repare şi să ne găsească?
Păi, ne-am putea afla...
Ne-am putea afla mai departe spre sud. Asta ar putea fi Mata Nui.
Mata Nui? Şi ce se află pe Mata Nui?
Noi.
Cum? Ce vreau...
Ce faci?
Nenorocitule! La naiba!
Te rog să nu mai faci din nou asta.
Nu vreau decât ca un singur lucru nenorocit să meargă ca lumea.
Doamne, ştiu. Ei, haide.
De când am ajuns aici, ai fost atât de încrezător.
- Ai răspuns la orice. - Păi, sunt căpitanul.
Asta e meseria mea. Nu-mi foloseşte să-mi flutur mâinile prin aer
şi să ţip "Rahat, o să murim."
Asta nu prea aduce multă încredere, nu-i aşa?
Nu, nu aduce.
Am nevoie să fii căpitanul meu încrezător.
Habar n-ai cât de greu o să fie pentru mine dacă-ţi pierzi cumpătul.
Bine.
- Mi-a trecut. - Bine. Foarte bine.
- Quinn. - Ce-i? Ce-i?
Ce-ţi trebuie? Hai, nu mai umbla acolo.
- Ce vrei? - Uite, uite.
Oh, da. E un vas.
Se pare că îl aduc în golfuleţul acela.
Da. Şi cum le facem semne?
- O rachetă de semnalizare ar fi bună. - Hai, nu începe.
Ce facem? Cum ajungem acolo jos?
Păi, o luăm...
în josul muntelui...
... în susul muntelui, în josul muntelui,
ajungem la pluta noastră de salvare...
... şi să sperăm că vor mai fi acolo de dimineaţă. Haide.
Of, Doamne.
- Haide, e rândul meu. - Doamne. Mulţumesc.
Şi care e treaba cu tine şi cu...
- Angelica. - Da.
Nu-i nici o treabă. Suntem prieteni.
Lucrează la hotel vreo două luni pe an.
Ne amuzăm şi noi. Nu ne complicăm.
Şi a fost întotdeauna necomplicat,
sau a existat şi cineva complicat?
Asta înseamnă "da". Da?
Cât de complicat? Pe o scară de la 1 la 10.
- 12. - 12?
Aşa... Şi ce s-a întâmplat?
Păi, în mod tragic, ea...
A murit? Dumnezeule. Îmi pare atât de...
Nu, n-a murit!
Ai de gând să mă laşi să-ţi spun povestea sau nu?
Sigur. Spune-o.
S-a îndrăgostit de altcineva.
Nu doar altcineva.
Prietenul meu cel mai bun. Asociatul meu. Tipul împreună cu care aveam afacerea.
Dumnezeule! Şi ce ai făcut?
Ce să fac? M-am retras. Le-am dat binecuvântarea mea.
- Mai sunt împreună? - Nu. S-au despărţit.
Dar nu înainte să le vând jumătatea mea din afacere.
Am venit aici. Mi-am cumpărat avionul.
N-am privit o clipă înapoi.
A fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
- Sunt două nave. - Cum? Două nave?
Două... nave!
Da. Uită-te şi tu.
Doamne, e grozav, nu? Alo!!
Alo!!!
- Stai jos! Trebuie să plecăm de aici! - De ce? De ce?
- Trebuie să plecăm de aici. - Ce? Să plecăm de aici?
- Rahat! - Ce tot spui acolo?
Rahat.
Sfinte Dumnezeule!
- Cine sunt ăştia? - Piraţi!
Piraţi? Din ăia împuţiţi?
Contrabandişti. Hoţi.
Jefuiesc nave.
- Jefuiesc nave? Tocmai au ucis un om! - Or să ne omoare şi pe noi.
Doar pentru că am fost aici. Doar pentru că i-am văzut.
- La naiba, tocmai m-a văzut. - Avem vizitatori.
Oh, nu.
Tocmai au coborât o barcă.
- Ce fel de barcă? - O barcă cu motor.
Rahat! Rahat!
Doamne Dumnezeule! Vâsleşte mai repede!
Fugi! Fugi!
- Nu mai pot. - Ba poţi.
Du-te în partea aia.
- Du-te. - Unde? Ce-i?
Să nu încerci!
Hai să nu facem lucrurile şi mai dificile.
Ai făcut o mare prostie. Acum va trebui să te ucid.
- Ia-ţi rămas bun. - Avem aur.
Ridică-te.
- Aur? - Da, avem aur.
Eu sunt designer de bijuterii.
Concep bijuterii din aur. Şi pietre preţioase.
- Pietre preţioase, cum ar fi... - Am vândut la cele mai mari magazine.
Şi avem casete de prezentare pe... pe navă.
Pentru că ne extindem afacerile în Orientul Îndepărtat.
Dar asta e partea de afacere de care se ocupă soţul meu.
- Pentru că mă ocup de desfacere. - Un as! Eşti un as!
Du-ne la navă.
Dumnezeule! Acum ce facem?
Sărim la trei. Unu... doi...
Nu pot! Du-te tu. Salvează-te.
- Îmi pare rău. - Pentru că m-ai sărutat?
Nu. Pentru asta.
La naiba!
La naiba.
Ştii că sunt oameni care spun
că nu ştii ce ai avut decât după ce îl pierzi?
Sunt doar nişte prostii. Eu am ştiut ce am.
Doamne, cât o iubeam.
O iubesc. O iubesc.
Nu vreau să te jignesc, dar...
Nu cred că bărbaţii ştiu ce este dragostea.
- Vreau să spun... - Eu ştiu.
- Da? - Chiar ştiu!
Bărbaţii îmi spun tot timpul că mă iubesc.
Sunt sigur că măcar unii dintre ei vorbesc serios.
Ba deloc.
Crezi că au renunţat?
Nu ştiu. Dar n-ar trebui să ne întoarcem la tabără.
- Avionul e prea uşor de localizat. - Mi-e aşa de frică.
Dacă te face să te simţi mai bine, chiar şi mie mi-e un pic frică.
Ah, nu. Asta nu mă face să mă simt mai bine.
- Credeam că asta doresc femeile. - Ce anume?
Bărbaţi care nu se tem să plângă,
care au păstrat legătura cu partea lor feminină.
Nu şi când sunt urmărite de piraţi. Atunci îi vor răi şi înarmaţi.
Insula asta nu e deloc favorabilă avioanelor.
E un hidroavion japonez din al Doilea Război Mondial.
Se află acolo de 50 de ani.
Iisuse.
Nu crezi că ar exista vreun fel prin care ai putea să...
Nu.
Pare a fi un loc sigur pentru a rămâne peste noapte.
Mă duc să văd dacă e ceva ce aş putea folosi de acolo sus.
- Bună. - Bună.
Aici stau eu.
Trebuie să ne întâlnim cu ei la 6 dimineaţa.
Vor să lărgească aria de căutare.
S-ar putea să fiu prea beată ca să mă trezesc la 6.
Ştiu cum... cum...
Eşti sigură că te simţi bine? Eşti în regulă?
Da, sunt...
O să mă duc să fac un duş
şi să mă sui în pat.
- Te simţi bine? - N-am nimic. Da.
Mă gândeam, vrei să rămâi aici în seara asta?
- Să rămân? - Da, cu mine.
Probabil crezi că sunt o stricată, dar...
Sunt tristă şi tu eşti trist
şi chiar mi-ar plăcea să rămâi.
Nu cre...
Da. Sigur, de ce nu?
- Da? - Nu, nu, nu se poate.
Vreau să spun că încă mă agăţ de speranţă.
Şi dacă eu... adică, dacă noi...
Sfinte...
- Nu! - Nu?
Nu, eu...
Eşti sigur?
D...da.
Da, se pare că ies din cameră.
Fruct de pâine.
- Nu e pâine. - Nu e nici fruct.
Vreau să te sărut.
Chiar mi-a plăcut să te sărut.
Şi mie mi-a plăcut să te sărut.
Dar...?
Dar dacă încep, n-o să fiu în stare să mă opresc.
- Sună bine. - Nu-i aşa?
Eu...
Nu pot.
Ar trebui să ne culcăm.
Vino încoace.
E tare plăcut.
Şi sigur. E plăcut şi sigur.
Bună dimineaţa.
Ce faci?
- Am un plan. - Asta e bine.
- Te pot ajuta cu ceva? - Da.
Da, doar o clipă.
Ce-i? Ce s-a întâmplat?
Angelica, elicopterul îşi ia zborul peste 20 de minute.
Dacă vrei să te duci, vite, bine?
Doamne, nu mi-am dat seama că e...
Bine. Mulţumesc, Phillippe. Spune-le că vin, da?
Elicopterul pleacă peste 20 de minute.
Dumnezeule mare. Ce am făcut?
Şi de câte ori am făcut-o?
Te simţi bine?
Nu, nu. A fost o greşeală. Totul a fost o greşeală.
Poftim? Cum ai putut să spui asta?
Nu. Vreau să spun că tot ce ai făcut tu a fost perfect.
Dar ce am făcut eu a fost o greşeală! Asta este o greşeală!
Nu-i aşa. Doar că trecem printr-un chin îngrozitor.
Este ca atunci când, după o înmormântare...
- Da. - ... toată lumea face sex.
Nu toată lumea.
- Nu? - Nu!
Ce-i?
Nimic.
Ştii femeia despre care ţi-am povestit?
- Cea care sfărâmă inimi? - Era soţia mea.
Doisprezece ani am stat împreună.
Aveţi copii?
Nu, n-am avut copii, slavă Domnului.
Dar am dorit întotdeauna copii.
- Cu grămada. - Serios?
Mai ai încă timp.
Ce-i? Hai, spune.
Câţi ani ai?
Păi, ce...
Câţi ani crezi că am?
- Lasă-mă să mă gândesc. - Ghiceşte.
45?
48?
50. Ai 50?
- Încă arăţi bine. - Încă mă mai pricep.
Hai să le despărţim. Trebuie să le ducem jos una câte una.
Tu primul.
Ai grijă!
- Ai păţit ceva? - Sunt bine.
Bun, acum e rândul tău.
Cum pot să mănânc? Sunt o lepădătură! Sunt un gunoi!
Experienţa asta m-a pus la încercare şi mi-a arătat că n-am pic de caracter.
Nu-ţi mai bate capul. Eşti bărbat. Nu te poţi opune.
Dle Martin, iertaţi-mă.
Tocmai am auzit că au hotărât să anuleze căutarea.
Îmi pare rău.
Şi cu asta s-a terminat?
Dă-i drumul!
Funcţionează!
Mai împinge!
Împinge!
- Gata? - În regulă!
Las-o jos!
Rahat. Priveşte!
Pleacă de aici!
Prea departe în spate spre dreapta.
Dumnezeule! Ai păţit ceva?
Eşti rănit!
Nu e grav. Nu e grav.
Hai odată!
Am urcat! Suie-te în avion! Repede!
Haide, grăbiţi-vă!
Ia-ţi zborul! Haide!
Foc!
La naiba! Dă-te din calea mea!
Reîncarcă! Repede!
Ridică-te! Ridică-te!
O să ne izbim de ei!
Dă-mi o mână de ajutor! Trage!
- Trage. - Trage.
Abandonaţi nava!
Haide, haide. Rămâi treaz.
Rămâi treaz. Te descurci grozav.
- Haide. - Ascultă.
Ar trebui să-ţi spun câteva lucruri despre avioane.
De ce?
Pentru că s-ar putea să nu mai fiu conştient când vine vremea să aterizăm.
Rahat.
Preia comenzile. Vreau să simţi cum merge manşa.
Chiar vorbeşti serios, nu-i aşa?
Ţin eu manşa.
Bine.
Bine. Miş... Hei! Hei!
- Mişcări scurte. - Scuze.
Mişcări scurte. Priveşte doar către orizont.
Când ajungem acolo...
trebuie să te aliniezi cam cu 30 de metri faţă de plajă.
Cu 30 de metri faţă de plajă.
Ne-am adunat astăzi aici
pentru a omagia doi oameni minunaţi: dra Robin Monroe
şi un vechi prieten, dl...
Părinte, te rog să mă ierţi, căci am păcătuit. Am fost rău. Foarte rău.
Dumnezeule.
Quinn?
Quin, te rog, nu mă obliga să fac asta singură.
Te rog, Quinn, nu mă obliga să fac asta singură.
Rahat.
Aş dori să spun câteva cuvinte despre prietenul nostru.
Quinn Norris era genul de om...
E Quinny! E Quinny! Priviţi!
În regulă. M-am aliniat cu plaja.
Acceleraţia... la 65 de noduri. Ce dracu' e un nod?
E Quinny! Priviţi!
Mulţumesc... mulţumesc, Doamne!
Flapsurile. Flapsurile, flapsurile.
În regulă.
Botul uşor ridicat pentru aterizare. Să-i dăm drumul.
Doamne, ajută-mă!
Sosesc, iubito!
Quinn? Quinn? Quinn, Quinn!
Am făcut-o şi pe asta amândoi.
Sosesc! Robin!
Iubito, rezis...
Robin! Dumnezeule, eşti vie!
- Eşti rănită! - Nu, eu n-am nimic.
El are nevoie de un medic. Cheamă-i un medic.
Un medic! Avem nevoie de un medic!
- Vino, iubito. - Quinny? Eşti teafăr, scumpule?
- Poţi să-ţi mişti piciorul? - Uşor!
- Aveţi grijă. - Te simţi bine, scumpule?
Sunt bine.
- Încetişor, încetişor. - Aveţi grijă.
- Au adus ceaiul. - Grozav.
Vrei cu puţină miere, iubito?
Sigur.
Tipul a spus că hotelul ne-a oferit
un sejur gratuit de o lună oricând dorim noi.
Le e teamă probabil că o să-i dau în judecată.
Cum te simţi? Eşti bine?
Da. Sunt doar obosită, îţi dai seama.
Poftim. Hopa. Scuze.
Dar tu eşti bine?
Da, dar nu am prea dormit.
Frank, vino încoace.
Stai jos.
A fost îngrozitor. Vreau să spun...
Cred că în adâncul sufletului nu m-am aşteptat să te mai revăd.
Ştii, m-am simţit...
M-am simţit pierdut. Eram...
Nu suntem decât oameni, mă înţelegi? Mă înţelegi?
Nu suntem perfecţi, Robin. Supuşi la o asemenea presiune...
Ştii, oamenii fac unele lucruri. Vreau să spun...
Nu mai ştii ce e rău şi ce e bine. Eşti ne... Eşti complet dus.
Ştii, eşti...
- Bună. - Bună.
Îţi faci de lucru?
Da.
Cum te simţi?
Bine. Bine, mulţumesc. Chestia asta nu e aşa de gravă.
- Dar tu? Lovi... - N-am nimic.
Atunci e bine.
Care e treaba aici?
- Treaba? - Cu noi.
- Ce vrei să spui? - Ştii bine.
Ceea ce s-a întâmplat pe insula aceea a însemnat ceva?
Sau a fost doar ceva ce li se întâmplă unor oameni
când sunt singuri pe o insulă împreună?
A însemnat ceva.
- Ceva? - Da.
Şi atunci... Acum ce urmează?
Ascultă, eu sunt destul de hotărât asupra direcţiei mele, iar...
tu ai tot felul de posibilităţi.
Tu meriţi pe cineva... mai proaspăt.
Nu crezi că decizia asta îmi aparţine mie?
Hai să fim înţelepţi.
Tu n-o să te muţi aici ca să-mi devii copilot.
Iar eu n-am de gând să vin la New York ca să fiu recepţionerul tău, aşa că...
Ce ne mai rămâne de făcut?
Nu ştiu. Cred că nu ne mai rămâne nimic de făcut.
Atunci hai să nu complicăm lucrurile.
Am uitat, ţie îţi plac lucrurile simple.
- Exact. - În regulă.
Atunci, mult noroc.
Mult noroc şi ţie.
Sper ca totul să-ţi meargă bine.
Cum merge cu umărul astăzi?
- Ai nevoie de ceva împotriva durerii? - Da.
Încă 14 ore şi ne întoarcem la realitate.
Frank?
Nu cred că ar trebui să ne căsătorim.
Cum? De unde până unde?
Pentru că eu cred că nu e normal ca doi oameni
să se căsătorească atunci când ceva planează deasupra capetelor lor.
Doamne, îmi pare rău! Robin, îmi pare rău!
Am fost... am fost devastat.
Şi pe urmă ea şi-a scos bluza iar eu am spus "Dumnezeule!"
Dar eu... am plecat. Zău că am plecat.
M-am întors în camera noastră. Am încercat să adorm, dar mă gândeam la tine.
Mă gândeam... nu ştiam dacă muriseşi sau nu.
Aşa că m-am dus înapoi la bungalowul ei, doar pentru a...
Iar ea... Robin, a deschis uşa, cu...
Pe ea.
- Cine? - Angelica.
- Te-ai culcat cu Angelica? - Păi, cine putea dormi? Glu...
- N-ai ştiut? - De unde să ştiu?
Stai puţin. Tocmai ai spus
că ceva planează deasupra capetelor...
Ce...? Ce vrei să spui?
Eu şi Quinn.
Frank...
s-a întâmplat ceva.
S-a întâmplat ceva ce n-ar fi trebuit să se întâmple
- dacă dacă noi doi eram într-adevăr... - ... îndrăgostiţi.
Îmbarcarea pentru cursa 58 cu destinaţia Honolulu.
Toţi pasagerii cu bilet trebuie să se îmbarce imediat.
Scuze.
- Unde e avionul spre New York? - Cel de colo.
Îmi pare rău. A trebuit să cobor din avion.
Îmi pare rău că am întârziat zborul. Eu doar...
Unde sunt bagajele mele?
Nu vorbiţi deloc engleza?
Ce am eu în bagaje e ilegal?
Staţi o clipă. Vă rog să nu-mi percheziţionaţi bagajele.
Este foarte important să rămân.
Ai venit.
De ce ai coborât din avion?
Tu de ce n-ai... De ce ai venit aici?
Am hotărât că viaţa mea e... prea simplă.
Chiar aşa?
Da. Vreau s-o complic cât de mult se poate.
Aşadar, unde mergem?
Casa ta e la New York, nu?
Nu cred că pot aştepta atât de mult. Ce-ai zice de casa mea?
Ah, da. Căsuţa ta de pe plajă.
Mai mult o colibă, de fapt.
- O colibă. - Nu e cine ştie ce.
Dar măcar un pat tot ai, nu?
O să faci atâta tevatură în legătură cu orice?
Aţi urmărit filmul ŞASE ZILE ŞI ŞAPTE NOPŢI
 Traducerea şi adaptarea  X-r@yL!V!U
S F Â R Ş I T
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania