ALBĂ CA ZĂPADA ŞI VÂNĂTORUL
Cândva demult, pe o iarnă grea,
o împărăteasă admira zăpada care cădea din înaltul nemărginit al cerului.
Când a văzut un trandafir înflorit în ciuda gerului de afară.
Vrând să-l ia, s-a înţepat la deget şi trei picături de sânge căzură.
Văzând că roşul sângelui arată aşa de frumos pe albul zăpezii,
regina gândi în sinea ei:
"Ce n-aş da să am un copil alb ca zăpada, cu buzele roşii ca sângele,
cu părul negru ca abanosul
şi cu tăria acestui trandafir !"
La scurt timp după asta. Regina născu o fetiţă.
Şi-i dădură numele de Albă-ca-Zăpada.
Şi era iubită în tot regatul, atât pentru spiritul ei sfidător,
cât şi pentru frumuseţea ce o posedă.
L-am găsit în pădure.
E rănit, mamă.
Cred că şi-a rupt aripioara. Nu te îngrijora.
- Se va vindeca de la sine cu timpul. - Voi avea grijă de el.
Ai o frumuseţe rar întâlnită, iubirea mea...
... aici. Să n-o pierzi niciodată.
Îţi va prinde bine atunci când vei deveni regină.
- Ai grijă, o să cazi. - Vreau să-ţi iau un măr.
- Poftim. - Mulţumesc.
William !
Iarna următoarea a fost cea mai grea de uitat...
Mama Albei ca Zăpadă şi-a dat duhul.
Regele era inconsolabil.
Profitând de suferinţa lui,
o armată întunecată şi misterioasă îşi făcuse apariţia, provocându-l la duel.
- Ce diavol a dat naştere acestei armate ? - Trimiteţi-i înapoi în iad !
Nu cruţaţi pe nimeni !
Armata întunecată fuseseră învinsă, dar ce avea să găsească
- Urma să fie şi mai întunecat. - Sire !
Avem un prizonier printre noi.
Nu te teme. Noi nu-ţi vom face niciun rău.
Care este numele tău, Milady ?
Ravenna, Sire.
Regele fusese aşa de vrăjit de frumuseţea ei,
încât a uitat, pentru prima oară, de locul gol din inimă sa.
În ziua următoare, aceasta avea să ajungă soţia lui.
Eşti foarte frumoasă.
Ce drăguţ din partea ta să-mi spui asta, copilă.
Mai ales când se aude că, chipul tău e adevărata frumuseţe a acestui regat.
Vino.
Cred că îţi este tare greu.
Şi eu mi-am pierdut mama când eram încă copilă.
Nu aş putea niciodată să-i iau locul mamei tale.
Niciodată.
Dar simt ca noi două suntem legate, cumva, prin ceva.
O simt acolo...
Inima ta.
Tu îmi vei pune capăt zilelor.
Într-adevăr, regele meu.
Am fost distrusă de un rege ca tine.
I-am înlocuit regina...
O femeie bătrână.
În timp, şi eu aş fi fost înlocuită.
Bărbaţii folosesc femeile.
Ne distrug, apoi când termină cu noi,
ne aruncă la câini ca pe nişte resturi.
Ce mi-ai dat ?
Cât o femeie e tânără şi frumoasă, lumea e a ei !
Mai întâi îţi voi lua viaţa, regele meu.
Apoi îţi voi lua şi tronul.
Bun venit, dragă frate.
Regina mea.
Şi-a înşelat poziţia în regat cu armata ei de soldaţi fantomă.
Acum ocupă o poziţie foarte înaltă în regat.
- William ! - Alba, pleacă ! Albă !
Nu pot pleca !
- Prinţesa ! - Nu !
Să plecăm de aici ! Dii !
William ! Nu mă lăsa aici !
Trebuie să ne întoarcem s-o salvăm, tată !
- Am pierdut-o ! - Nu !
- Nu ! Nu mă lăsa aici, William !
Plecaţi.
Plecaţi !
Oglindă, oglinjoară...
Cine e cea mai frumoasă din ţară ?
Tu eşti cea mai frumoasă, regina mea.
Încă un regat îngenunchează în faţa măreţiei tale.
Există măsurare pentru puterea şi frumuseţea ta ?
Ce facem cu oamenii aceştia, regina mea ?
Omorâţi-i !
Finn.
Închide-o într-o celulă în castel.
Nu se ştie, poate că sângele ei regal ne va ajuta vreodată.
Aşa de otrăvitoare a fost ploaia Ravennei,
încât plantele s-au întors înapoi în pământ şi oameni s-au revoltat între ei.
Pământul a murit...
şi odată cu el... speranţa.
În tot acest timp, a ţinut-o pe Albă ca Zăpadă captivă, în turnul din nord.
Tatăl nostru Care eşti în ceruri
Sfinţească-se numele Tău Vie împărăţia Ta
Facă-se voia Ta Precum în cer aşa şi pre Pământ
Pâinea noastră cea de toate zilele Dă-ne-o nouă astăzi
Şi ne iartă nouă greşelile noastre Precum şi noi iertăm greşiţilor noştri
Şi nu ne duce pre noi în ispită Ci ne izbăveşte de cel rău
Amin.
Alo ?
E cineva ?
- Cum te cheamă ? - Numele meu este Greta.
De ce ai ajuns aici ?
Toate fetele din satul nostru au fost luate de regină.
Voiam să ajung la castelul Ducelui Hammond şi am fost prinsă.
Hammond ?
Mai trăieşte ? Încă mai luptă în numele tatălui meu ?
Tu eşti faţa regelui ?
În noaptea când a murit regele,
ni s-a spus că toţi oamenii care erau în cetate atunci au fost ucişi.
Fiul Ducelui, William, mai trăieşte ?
Nu ştiu, prinţesă.
Ce îmi vor face ?
Îţi aminteşti când eram copii şi implorăm după firmituri
că mizerabilii ăştia ?
Da, surioară.
- Nu sunt eu bună ? - Ba da.
Aceştia doi au fost prinşi conducând o ambuscadă
la una din trăsurile noastre cu provizii.
E fiul tău ?
E frumuşel.
E evident că toată frumuseţea ta provine de la maică-ta.
Acum, nu de mult, mi-aş fi dat inima unui chip ca al tău.
Iar tu, fără îndoială, mi-ai fi frânt inima !
Ian, nu !
Ţi-ai omorî regina ?
Aşa curaj, aşa frumuseţe...
Cât de puternică este inima ta ?
Nu ! E fiul meu.
Nu ! Opreşte-te.
Cruţaţi-l.
Lăsaţi-l să se întoarcă înapoi la Duce
şi să-i spună ce inima mare şi bună are regina sa.
Afară cu el !
Magia are şi ea preţul ei.
Şi aşteptările mele cresc...
- Arăţi... - Bătrână.
Obosită.
Puterea îmi... dispare.
Am ceva ce te va vindeca.
Greta ?
Oglindă, oglinjoară...
Cine e cea mai frumoasă din ţară ?
Regina mea, în această zi...
Una a ajuns la o vârstă la care frumuseţea ei o întrece chiar şi pe a ta.
Din cauza ei puterile tale secătuiesc.
Cine e ?
Albă ca Zăpada.
Albă ca Zăpada ?
Ea e cea care mă distruge astfel ?
Trebuia s-o omor de când era o copilă !
Te avertizez. Inocenţa şi puritatea ei sunt singurele lucruri care te pot distruge.
Dar, de asemenea, ea este şi salvarea ta, regina mea.
Devorează-i inima şi nu va mai trebui vreodată să absorbi tinereţe.
Niciodată nu vei mai îmbătrâni şi nu vei mai fi slăbită de putere.
Nemurire.
Pe veşnicie !
Finn !
Frate, adu-mi fiica regelui.
Te-am trezit cumva ?
Mereu eşti trează când te vizitez ?
- Nu te-am mai văzut până acum. - Sora mea nu-mi dă voie.
Te vrea numai pentru ea.
Mi-e frică de ea.
Dar de mine nu ?
Nu.
Nu-ţi fie teamă, prinţesă.
Nu vei mai fi închisă în celula asta.
Ce vrea de la mine ?
Inima ta.
Dă-mi drumul !
- Nu ! - Greta ?
- Pleacă. - Dă-mi drumul de aici !
Pleacă !
Opriţi-o !
Prindeţi-o !
La poartă !
Aduceţi-o înapoi la mine !
Cum e posibil ca o tânără inocentă să te ducă de nas în felul acesta ?!
Şi a avut doar un cui.
Dacă ar fi avut o sabie, mi-ar fi cucerit regatul !
Te trimit să-mi aduci fiica regelui şi tu o laşi să-ţi fugă
chiar printre mâinile tale neîndemânatice !
Cum ?!
Ai jurat că mă vei proteja !
Ai jurat !
Acum nu mai pot avea încredere în nimeni.
Nimeni nu mai are pic de loialitate în regatul ăsta !
Nimeni ! Nici măcar tu !
Unde este ?!
A fost urmărită până la Pădurea Întunecată.
Acolo oamenii noştri i-au pierdut urma.
Nu mă ajută cu nimic dacă e pierdută în Pădurea Întunecată !
Am nevoie de inima ei !
M-ai dezamăgit, Finn.
Am făcut totul pentru tine !
Eu nu am făcut totul pentru tine ?
Ba da, sora mea.
Linişte...
Nu am nicio putere în Pădurea Întunecată.
Trebuie să-mi găseşti pe cineva...
... care cunoaşte Pădurea Întunecată.
Pe cineva care o poate vâna.
Dă-mi banii pe punguliţă !
- Şi pentru fata care te-a satisfăcut. - Păi...
Am băut tot ce aveam, dar poţi să-i aduni din rahat atunci când mă voi uşura.
Te-am păsuit destul, vreau să-mi dai banii !
Poftim !
Regina îţi solicită prezenţa.
Nu vedeţi că fac baie ?
Fratele meu mi-a spus că eşti văduv...
Şi un beţivan. Şi unul dintre puţinii care au fost alungaţi în Pădurea Întunecată.
Un prizonier de-al meu a fugit acolo.
- Atunci e mort tipul. - E o ea.
Ea, fără îndoială, e moartă.
Găseşte-o.
- Adu-o înapoi la mine. - Am fost în pădurea aceea.
- Nu mă mai duc acolo. - Vei fi răsplătit...
... pe măsură.
Ce să fac cu aurul dacă sunt mort şi ciorile îmi mănâncă ochii ?
De ce e atât de importantă ?
- Asta nu e treaba ta. - Eu voi determina asta.
- Mulţumesc. - Vei face asta pentru mine, Vânătorule !
Şi dacă refuz ?
Fă-mi plăcerea asta, chiar te implor.
În genunchi !
Doreşti să fii reunit cu scumpa ta soţie ?
Nu vorbi despre soţia mea !
Îţi lipseşte.
Ce ai da ca să fii din nou cu ea ?
Ştii că am puteri magice... Adu-mi fata
şi eu îţi voi reînvia soţia.
- Nimic şi nimeni n-o poate aduce înapoi. - Eu pot.
O viaţă...
... pentru o viaţă.
Nu putea ajunge prea departe.
Faceţi ce vă spun.
Asta e o idee proastă.
Rămâneţi aici.
- Nu ! - Vino aici !
Ajută-mă, te rog.
Te rog. Regină o să mă ucidă.
- Sunt convins. - O să-mi smulgă inima din piept.
Repede te mai mişti !
Bine lucrat, Vânătorule !
Dă-o-ncoace.
Ce intenţionezi să faci cu ea ?
- Ce-ţi pasă ţie ? - Dacă o vrei...
Daţi-mi ceea ce mi-aţi promis.
Ţi-ai făcut treaba bine.
Acum ţineţi cuvântul.
- O să ne omoare pe amândoi. - Gura.
- O să ne omoare. - Am spus să taci din gură !
Nu, nu !
O să-mi ţin cuvântul când o să şi-l ţină şi regina pe al ei.
Unde îmi e soţia ?!
Or să te păcălească.
Sora mea are multe puteri.
Poate lua viaţa unui om...
... sau să o prelungească.
Dar nu îţi poate aduce nevasta înapoi din morţi, prostule !
Îmi vreau soţia înapoi !
Te voi găsi !
Fă linişte !
Bine ?
Ce naiba se întâmplă ? Cine eşti ? De ce te vrea regina moartă ?
- Regina ne vrea morţi pe toţi. - De ce eşti tu aşa de specială ?
Ar trebui să ştii. Tu eşti cel care mă vânează.
Las-o baltă.
Nu trebuia să mă fi implicat în asta.
Unde te duci ?
Plec cât mai departe de tine. Aduci numai probleme.
Trebuie să ne ducem la castelul Ducelui.
- E o armată acolo. - Armata Ducelui vrei să spui ?
Am fost acolo. Sunt numai fermieri, măcelări şi ţărani.
Cunosc oi care se bat mai bine ca ei.
Sunt preţioasă.
De asta eşti aici, nu-i aşa ?
Dacă te întorci fără mine eşti ca şi mort.
Dacă mă laşi singură aici, o să mor.
Dacă ar fi să te ajut, să zicem, cât ar fi recompensa ?
Cât de mult este de ajuns pentru tine ?
- Cel puţin 30 de monede de aur. - 100.
Ajută-mă.
- Cine eşti ? - Ar fi trebui s-o întrebi pe regină asta.
Nu am încredere în tine.
- Îţi dau cuvântul meu. - Tot nu am încredere în tine.
Ar trebui să încheiem un târg.
Dă-mi asta. Nu vreau să-ţi tai degetele.
Mi l-a ucis pe bravul meu Ian doar cu o singură mână.
Apoi şi-a scos un pumnal din stomac şi nu i-a curs măcar o picătură de sânge.
Nu poate fi omorâtă.
Mai e încă ceva...
Prinţesa trăieşte.
Unde este fiul meu ?
Avem veşti despre prinţesă.
Ravenna a ţinut-o captivă în toţi aceşti ani.
Trăieşte ?
A scăpat din castel şi s-a dus în Pădurea Întunecată.
Mă duc după ea.
- Nu ştii dacă a supravieţuit. - William !
Ce ?
Dacă te vei aventura iarăşi dincolo de zidurile castelului,
îmi vei încălca ordinele.
Eşti tot ceea ce mi-a mai rămas, nu înţelegi asta ?
Nu-mi mai pot permite să pierd soldaţi.
- Mă voi duce singur ! - Nu-mi voi pierde singurul meu fiu.
Nu cunoşti Pădurea Întunecată.
Atunci voi găsi pe cineva care o cunoaşte.
Nu o voi abandona din nou.
Pădurea se hrăneşte cu slăbiciunile oamenilor.
Bei ca să-ţi alini amărăciunile sau ca să uiţi de tot ?
De ce te interesează asta ?
Fiecare are amărăciunile lui.
Ce ştie o tânără ca tine despre amărăciuni ?
Nu te flata singură.
Rămâi aproape.
Care dintre voi cunoaşte Pădurea Întunecată ?
Faceţi-vă bagajul şi pregătiţi-vă de plecare.
Veţi fi plătiţi cu 50 de bani de aur.
Nu te deranjează că trebuie s-o slujeşti ?
Pe cine, pe regină ?
Eu nu slujesc pe nimeni.
Mai ales pe cotoroanţa aia bătrână, sau altă regalitate. Toţi sunt nişte afurisiţi.
Regele şi adevărata lui regina nu erau afurisiţi !
Regele ?
El e cel care l-a primit pe diavol în casă.
Din cauza lui regatul este cufundat în întuneric.
Asta crezi tu ?
Tu nu ştii nimic.
Ce ? Tu şti, i vrei să zici ?
De ce îi pasă unei fete mititele ca tine, de rege ?
Erai mică pe când trăia regele, cred că de abia îţi aminteşti cum arată.
Pământul este morbid.
Natură e cu susul în jos.
Asta e moştenirea lăsată de prea preţiosul tău rege.
Ai nevoie de un arcaş ?
Am deja unul.
Omoară-l.
Am spus: Ai nevoie de un arcaş ?
Vreau să-ţi dau ceva.
Eşti dreptace sau stângace ?
Dacă te asaltează cineva, ridici braţul stâng şi barezi,
şi te foloseşti de forţa lui pentru a-l doborî.
Dar tu eşti mică. Deci, te apropii de el şi îi bagi pumnalul în inima până la teacă.
Ai înţeles ? Nu ezita.
Apoi uită-te în ochii lui şi nu scoţi pumnalul până nu vezi că-şi dă duhul.
Nu pot face asta.
S-ar putea să nu ai de ales.
Le-am luat urma.
- Înainte. - Înainte !
Stai.
- Asta e ieşirea din Pădurea Întunecată ? - Da.
Ce este ?
Trol !
Fugi !
Ţi-am spus să fugi.
Dacă aş fi făcut-o, acum erai mort.
În Pădurea Întunecată doar demonii şi spiritele sunt cei ce vor să plece.
- Voi ce sunteţi ? - Noi suntem fugari. Fugim de regină.
Nu avem intenţii rele.
Unde sunt toţi bărbaţii ?
Au dispărut.
Ai ceva de băut ?
Ai călătorit mult.
Porţi în suflet o mare povară.
Am avut sarcini şi mai proaste decât atât.
Dar parcă cu ea nu e aşa de mare bătaie de cap.
Nu ştii cine este.
Ce vrei să spui ?
Stai puţin. Cine este ?
Poate că are nevoie de o fustă sau o rochie ?
Aşa e frumos.
Ce spui dacă îi facem şi faţa ?
Mama ta vrea să te vadă.
De ce nu mi-ai spus ?
Credeai că astfel o să-mi fie mai greu să mă concentrez asupra sarcinii ?
Poate că ai dreptate.
Nu am avut încredere în tine.
- Îmi pare rău. - Da...
Cicatricile astea ne protejează.
Frumuseţea noastre e nefolositoare pentru regină.
Acesta e sacrificiul făcut de noi...
... pentru a ne creşte copiii în pace.
În timp ce taţii lor se luptă.
Iar tu...
Va veni şi timpul tău când va trebui să faci un sacrificiu.
Trebuie să te odihneşti.
Cum poţi s-o abandonezi acum că ştii adevărul ?
Da, ştiu adevărul.
De asta ar trebuie să fie cât mai departe de mine cu putinţă.
Tot ceea ce mi-a fost drag, mi-a fost luat de lângă mine.
Dar nu şi de dat asta. O să fie în siguranţă aici cu voi.
Lily ! Lily, haide !
Fugiţi, şobolanilor, fugiţi !
Găsiţi-o !
Urcă-te în barcă.
Lily !
Aici, scumpo. Aşa.
Haide !
Nu ! Nu !
- Haide, să plecăm de aici ! - Nu !
- Trebuie să le ajutăm. - Ne vei ajuta.
- Plecaţi ! - Haide !
Frumuseţea ta e tot ce te poate salva, Ravenna.
Cu această vrajă, frumuseţea îţi va fi puterea şi protejarea în viaţă.
Cu sângele celei mai frumoase din ţară a fost făcută vraja !.
Bea-l, bea-l !
Dar fie-ţi frică de sângele celei mai frumoase din ţară,
vraja asta poate fi ruptă.
Răzbună-ne !
Îmi pare rău.
- Îmi pare rău, n-am ştiut. - Nu-ţi pare rău.
- Ba îmi pare rău. - Ne-ai abandonat.
Nu ar fi trebui să mergem acolo.
Uită-te la mine.
Te voi duce la Ducele Hammond, bine ?
Bine ?
Îţi dau cuvântul meu.
Stai !
Asta e ziua noastră norocoasă.
- Nu, pitici. - Cel mai mult iubesc pe lume aricii.
- Şi azi am unul chiar în faţă. - O, haide, Beith...
Aşa îţi tratezi tu prietenii ?
Nu, nu, prostuţule.
Uite aşa îmi tratez prietenii.
Ea e drăguţă.
Fata asta cine mai e ?
- E vreo ucenică sau vreo prizonieră ? - Omul acesta mă ajută.
- Ar trebui să-i omorâm pe amândoi. - Or să ne aducă numai probleme.
Să-l înjunghiem pe el şi să-l lăsăm să putrezească.
Nu-mi place să omor fete.
- O omor eu. - Bine.
Las-o în pace, Duir.
Nu are mai nimic. Doar un bănuţ de argint şi o mantă goală.
Suntem de două zile aici, şi pentru ce ?
Pentru nimic.
Ar fi trebui să vânăm pe lângă râu. Pierdem timpul degeaba aici.
Pitici prosti.
Am aur, vă pot plăti. Nu îl am la mine.
L-am ascuns în pădure.
Tacă-ţi gura pocită, Vânătorule.
Dacă ai fi avut bani, te-ai fi dat mare şi tare până acum.
Dă-ne jos şi-ţi arăt eu ce pot.
- Încearcă altceva, mincinos nenorocit ! - Spune-le adevărul, Vânătorule.
Nu mai avem timp de pierdut.
Trebuie să duc fata asta la Ducele Hammond.
Nu e în siguranţă aici.
Inimile noastre micuţe sunt îndurerate pentru tine.
Ar trebui să-i facem bucăţele şi să-i dăm lupilor.
- Da, da ! - Cine e ea ?
Valorează mult aur pentru mine.
Pe care sunt bucuros să-i împart cu voi, pitici proşti...
- Încetează cu asta ! - Da !
Nu o să aveţi ce face cu aurul dacă veţi fi morţi !
Vânătorii reginei ne vânează şi sunt foarte aproape de noi.
Taci din gură !
O iubiţi pe regină ?
Nu o iubim deloc pe regină.
Atunci luptaţi împotriva ei ?
Nimeni nu luptă împotriva reginei.
Am pierdut totul atunci când a murit regele.
- Luptăm doar pentru noi ! - Da !
Tatăl meu a fost regele Magnus.
Muir...
Spune adevărul ?
Da. Ea este de sânge regal.
Are un destin mare, Beith.
Văd un sfârşit pentru întuneric.
Călăreţii !
Ne-au găsit. Dacă nu ne daţi drumul, vom muri cu toţii.
Nu-mi place asta, Beith. Presimt c-o să se întâmple ceva rău.
Vă voi da aurul mult dorit dacă ne daţi drumul acum !
Fă linişte, prinţeso.
Călăreţii reginei !
Şi vin încoace !
O vom lua numai pe ea cu noi, pe el îl lăsăm aici.
- Ce ? - Ba nu, ia-ne pe amândoi !
Dă-i pe amândoi jos odată, Gort.
Să plecăm naibii de aici.
Haideţi.
Sunt aproape.
Ale naibii zâne cântăreţe !
Da.
E bine că sunt o mulţime de muşchi pe aici.
Unde suntem ?
Locului ăstuia i se spune "Sanctuarul", Milady.
Este casa zânelor.
Zâne.
Liber !
Coll ?
Liber !
Aşezaţi de-o tabără aici. Gus, Quert, faceţi focul.
Gort, cana ta.
Cântă mai tare, tot aud muzica zânelor nesuferite !
Duir...
Chiar ai fi omorât-o ?
Da. Bineînţeles.
Locul acesta nu e ocupat, dacă asta voiai să mă întrebi.
Vreau să-ţi mulţumesc.
E doar un trunchi de copac.
- Nu ai pentru ce să-mi mulţumeşti. - Pentru mai înainte, voiam să spun.
Pentru că mi-ai luat apărarea.
Tatăl tău a fost un om bun.
Regatul prospera pe atunci. Poporul nostru prospera pe atunci.
- Eraţi mai mulţi ? - Da.
Eram mai mulţi decât oamenii pe care îi vezi aici.
Şi cu toţii am fost prin mine. Noi eram nobili mineri de aur.
Pentru că noi puteam vedea lumina în întuneric.
Gus. Gus ?
Erai un copil pe atunci, dar sigur îţi aminteşti. Când am ieşit din mină...
Totul dispăruse.
Pământul era negru, iar totul şi toţi dispărură.
Erau morţi.
În luna aceea a murit tatăl tău.
Îmi pare foarte rău.
La fel şi mie, prinţesă. La fel şi mie.
Fiule, când o melodie fericită.
Ştiu că sunt cam urâţel, dar...
Ai vrea să dansezi cu mine ?
Aş fi onorată, Gus.
Nu am încredere în ea. Şi nu o cred,
indiferent de ce spune Miur.
Mă simt cam ciudat, straniu aş putea spune.
- Ce ? De când ? - Mă furnică peste tot, dar îmi place.
E foarte frumos.
Tu cum te simţi, Gout ?
Gout ? Ce...
- Mă simt mai bine. - Mie mi s-a dus tusea.
Ştiţi, cred că ea ne-a făcut asta.
- Cât de mult ai băut ? - Nu, e de la ciuperci.
Eu cred că mă duc să mă culc.
Iar te îndopi cu băutura noastră, Vânătorule ?
- Hai să uităm trecutul, ce spui ? - Nu încă, cap sec.
Îmbrăţişare.
Ţie ce-ţi iese la treaba asta ?
Despre ce vorbeşti ?
Vorbesc despre fată.
Chiar faci asta doar pentru aur ?
Nu ştiu sigur încă, Beith.
Dacă aveam puţină minte, aş fi abandonat-o de mult.
Miur spune că are un destin mare.
Întrebarea e, Vânătorule: E destinată să facă ce ?
Trezeşte-te !
Tată, ce-a fost asta ?
Ştiu, fiule, ştiu.
E El.
Nu, Vânătorule.
Nimeni nu a mai văzut asta înainte.
Inimă Pură face plecăciune în faţa prinţesei, tată.
Îi dă binecuvântarea lui.
Despre ce vorbeşti ?
Chiar dacă ai ochi, nu înseamnă că vezi, vânătorule.
Tu, care ai stat cu ea cel mai mult timp.
Ea însăşi e Viaţa.
Va vindeca ţara.
Ea e Aleasa.
Nu simţiţi asta ?
Vă mai simţiţi bolnavi ?
Cu aur sau fără aur...
Unde se duce ea, eu o urmez.
Şi eu !
- Sunt alături de tine. - Şi eu, tată.
Ambuscadă !
Ascundeţi-vă !
Coll, Duir, doborâţi-l !
Gus, du-te cu ea.
- Rămâi cu mine. - Aşteaptă-mă.
Tu primul.
Ştiu.
Pe-acolo. Du-te, du-te !
Nu, nu ! Sunt eu, William.
Îţi admir spiritul de luptă, Vânătorule.
Şi nevastă-ta era la fel.
- Ce ştii despre soţia mea ? - Îmi amintesc de victimele mele.
Mai ales...
... de cele care s-au luptat.
Ţi-a strigat numele.
Dar tu nu erai acolo ca să o aperi.
Acum îi poţi cere iertare în lumea morţilor.
Soră...
... vindecă-mă !
Iartă-mă, frate.
Acum pot să simt.
Săgeată !
Gus. Gus !
Respiră, Gus.
Nu te voi părăsi, Milady.
Obişnuiam să avem orgoliu...
Dar acum doar jefuim oameni, bem
şi ne gândim la clipele când nu eram aşa.
Toţi de aici ne-am da viaţa pentru şansa de a fi din nou ca odinioară.
Aşa că, te vom urma, prinţesă.
În viaţă sau în moarte, şi vom avea din nou orgoliul nostru.
Jur asta pe sufletul lui Gus.
Îmi pare rău că te-am părăsit.
Nu m-ai părăsit.
Dacă aş fi ştiut că trăieşti...
Aş fi venit după tine.
Eram doar nişte copii, William.
Acum eşti lângă mine.
Poftim.
Nu s-a schimbat deloc.
E la fel de pură şi sufletistă ca înainte.
Cred că ai văzut şi tu asta.
Trebuie să fii orb să n-o vezi.
M-am gândit în fiecare zi la ea de când am pierdut-o.
Nici acum nu-mi vine să cred că am găsit-o.
Ar trebui să-i spui ce simţi faţă de ea.
Cred că ar vrea să ştie asta.
Nu. Nici nu aş şti cum să-i spun.
Dacă nu ai curajul să-i spui cuiva ce simţi faţă de el
şi să trăieşti cu regretul ăsta în suflet... e mult mai rău.
William.
Aici zici că nu s-a schimbat nimic.
Lumea pare din nou frumoasă.
Lumea va fi din nou frumoasă,
când vei fi tu regină.
Oamenii din regatul ăsta o urăsc pe Ravenna până în măduva oaselor.
Şi eu am urât-o.
Dar acum simt numai durere.
Dacă lumea va afla că trăieşti, se vor răscula şi vor lupta de partea ta.
E nevoie de mai mult decât un nume pentru asta.
Tu eşti fiica regelui.
Moştenitoarea de drept al tronului.
Dacă aş putea, te-aş duce undeva cât mai departe de aici.
Să te ţin în siguranţă lângă mine.
Dar am îndatoriri de făcut. La fel şi tu.
Cum voi face oamenii să se încreadă în mine ?
Cum voi conduce oamenii ?
La fel cum ai făcut cu mine când eram copii.
Te-am urmat pretutindeni.
În fugă veneam la tine când mă strigai.
Aş fi făcut orice pentru tine.
- Eu nu îmi amintesc aşa. - Nu ?
Nu.
Obişnuiam să ne batem şi să ne certăm tot timpul.
Mai ţii mine trucul ăla ?
Ce truc ?
Vezi tu, copilă...
Iubirea mereu ne trădează.
Trezeşte-te.
Cu sângele celei mai frumoase din ţară, vraja a fost făcută,
şi numai de sângele celei mai frumoase din ţară, vraja poate fi ruptă.
Tu erai singura care putea rupe vraja
şi să mă distrugă.
Şi singura îndeajuns de pură...
... care să mă salveze.
Nici nu-ţi închipui cât de norocoasă eşti
- să nu ştii cum e să îmbătrâneşti. - Nu !
Nu !
Nu. Nu.
Nu mai staţi degeaba şi faceţi ceva !
Voi nu sunteţi pitici tămăduitori. Salvaţi-o ! Ajutaţi-o !
Nu. Asta nu poate fi adevărat.
Te rog.
Ce vom face acum, Beith ?
Ceea ce am promis că vom face.
Iată-te ajunsă la castelul Ducelui.
Îmbrăcată frumos ca şi cum ar urma să...
... te trezeşti şi să îmi dai alte ordine, n-am dreptate ?
Meritai pe cineva mai bun.
Cândva, şi eu am avut o soţie, prinţesă.
O chema Sară.
Când mă întorceam de la războaie, purtam cu mine mirosul morţii şi al pierzaniei.
Nu merităm să fiu salvat, asta e sigur. Dar m-a salvat oricum.
Şi am iubit-o aşa de mult.
Am iubit-o mai mult ca pe oricine sau orice pe lume.
Apoi, am scăpat-o o dată din ochi şi am pierdut-o definitiv.
Şi am devenit iar eu însumi. Un egoist căruia nu-i păsa de nimeni.
Până când te-am întâlnit pe tine.
Tu îmi aminteşti de ea.
Ai aceeaşi inimă şi spirit la fel ca ea.
Dar acum şi tu m-ai părăsit.
Amândouă meritaţi pe cineva mai bun. Şi-mi pare nespus de rău că te-am dezamăgit.
Îmi pare tare rău.
Acum vei fi regină în ceruri.
Vei fi printre îngeri.
Şi-a dat viaţa pentru noi !
Pentru cauza noastră !
Nu putem sta ascunşi după aceste ziduri şi să privim cum ţara asta moare odată cu ea !
Suferinţa îţi întunecă judecata, fiule.
Suferinţa mea mă face să văd mai bine situaţia asta, tată !
Datoria mea e să-i protejez pe oamenii care vin la mine după ajutor.
Şi îi voi apăra până la ultima mea picătură de sânge.
Dar nu voi abandona niciodată aceste ziduri.
Vraja s-a rupt.
- Moartea te-a iertat. - Moartea nu iartă pe nimeni.
Trebuie să călărim de îndată
spre palatul tatălui meu cu steagul lui ridicat şi să-l recucerim !
Trebuie să te odihneşti.
Ne-am odihnit destul.
Gheaţă la foc. Focul la gheaţă.
Fierul se topeşte...
Dar acesta se va zvârcoli în el !
În toţi aceşti ani am cunoscut doar întunericul.
Dar nu am mai văzut niciodată o lumină mai strălucitoare
ca aceea când am deschis ochii acum.
Şi ştiu că acea lumină se găseşte şi în voi !
Jarul...
... trebuie să se facă din nou flacără !
Fierul în săbii !
Eu voi fi arma voastră !
Forjata de către flacăra aceea pe care ştiu c-o aveţi în suflet !
Căci am văzut ce a văzut regina.
Şi ştiu ceea ce ştie şi ea.
O pot omorî.
Mai degrabă aş muri astăzi,
decât să mai trăiesc încă o zi în amărăciunea asta !
Cine v-a luptă alături de mine ?
Cine îmi va fi frate ?!
Mult noroc, prinţesă.
Unde sunt ?
Trupele lor sunt pe coasta stâncoasă.
Au o armată mai numeroasă acum.
Se aude că steagul regelui este din nou fluturat.
N-au decât să vină.
Să-şi spargă capetele în zidurile cetăţii.
Şi să-mi aducă premiul.
Lordul meu.
Avem doar câteva ore la dispoziţie până se întoarce din nou fluxul.
Nu vom avea suficient timp ca să urcăm zidurile cetăţii.
Altă cale de intrare nu mai este ?
Mai este o cale.
Dacă începe să fluiere, îi voi sparge capul.
Da.
Ne-a fost promis aur şi cu ce ne-am ales ?
Cu excremente ! Cât de mult trebuie să se înjosească un pitic ?
Zici că suntem într-o mină aici.
Ţine ăsta.
Am ajuns unde trebuie.
Porţile sunt la 45 de m spre dreapta.
- Şi e o întreagă armată acolo. - Noi şase împotriva la o armată ?
Îmi surâd şansele pe care le aveam.
Trebuie să plecăm acum. Grilajul cu ţepi va fi ridicat în orice moment.
Te-ai trezit din morţi şi conduci o armată.
Îţi stă foarte frumos în armură.
Înainte !
Ne mişcăm toţi ca şi cum am fi o singură persoană.
După tine.
Haide, haide !
Scuze.
- Ce se întâmplă, Coll ? - Sunt pe plajă.
Eliberaţi !
Încărcaţi ! Eliberaţi !
Eliberaţi !
Haideţi !
Ne-au descoperit !
Veniţi înapoi aici, prieteni. Haideţi !
Ridicaţi din nou !
- Trageţi ! - Nion, du-te la funia aia.
- Haideţi ! - Du-te !
Şi tu, Quert.
E un masacru acolo afară.
Gort, sari şi tu pe funie !
- Trebuie să ne întoarcem ! - Nu !
Le-am dat cuvântul meu !
Grilajul e aproape ridicat ! Sări şi tu pe funia aia.
Se mişcă !
Am reuşit, camarazi !
Încărcaţi !
Înainte !
William !
Vino şi răzbună-ţi tatăl,
care a fost incapabil să se apere singur.
Haide...
Priveşte-i cum mor cu toţii.
Cum te simţi, ştiind că tu eşti cea care i-a condus la moarte ?
Vezi tu...
Noi două nu suntem chiar aşa diferite.
Eu sunt tot ceea ce tu nu vei putea fi vreodată.
Nu mă poţi învinge !
Am trăit prea multe vieţi.
Am devastat regate întregi !
Mi s-au dat puteri pe care nici măcar nu le poţi înţelege.
Nu voi înceta niciodată să fac asta.
Niciodată.
Voi oferi acestei lumi putrede
o regină pe care o merită !
Cu sângele celei mai frumoase din ţară a fost făcută vraja !
Şi doar cu sângele celei mai frumoase din ţară, vraja va fi ruptă.
Nu poţi avea inima mea.
În numele dreptăţii şi al binelui din această ţară,
te încoronez regină.
Trăiască regina !