Subtitrarea: The Mechanic
Urechile mele aud ce alţii nu aud.
Lucruri mici, depărtate, pe care alţii nu le pot vedea, mie îmi sunt vizibile.
Aceste simţuri sunt roadele unei vieţi pline de dorinţă.
Dorinţa de-a fi salvată.
De a fi completă.
Aşa cum fusta are nevoie de vânt să fluture.
Nu sunt definită de lucrurile care sunt doar ale mele.
Port cureaua tatălui meu în jurul bluzei mamei mele.
Şi pantofi care-s de la unchiul meu.
Asta-s eu.
La fel cum o floare nu-şi alege culoarea...
noi nu suntem responsabili pentru ceea ce devenim.
Doar atunci când realizezi asta eşti liber.
Şi să devii adult
înseamnă să fii liber.
La mulţi ani!
La mulţi ani, India!
Richard! Nu!
LEGĂTURI SUSPECTE
Un familist,
soţ devotat soţiei sale, Evelyn,
tată iubitor al fiicei lui, India.
Era un model pentru oraşul nostru,
şi a ceea ce înseamnă să fii un bărbat trecut prin viaţă,
cu bunătate, onestitate şi integritate.
- India? - Richard Stoker a fost luat de lângă noi,
de o întâmplare a sorţii.
India?
Motivele acestui lucru sunt necunoscute.
De un accident pe care nimeni nu l-ar fi prezis.
Ar fi fost imposibil chiar şi pentru un arhitect măreţ,
ca Richard,
să înţeleagă lucrarea Domnului.
India?
India.
Invitaţii vor sosi în curând.
O poţi ajuta pe dna McGarrick în bucătărie?
Te rog?
Nu-mi face asta, India.
Nu astăzi.
Când au încercat să-i deschidă maşina...
- Cadavrul sau era ars. - Rău de tot.
Teribil accident.
Săraca fată. India era foarte apropiată de tatăl ei.
- Cine va avea grijă de ea? - Încă o are pe mama ei.
Mama ei să aibă grijă de ea? E mai degrabă invers.
Ştii ce? Întregul accident e foarte ciudat.
Ai auzit toate zvonurile care circulă?
Nu crezi că s-a aruncat intenţionat de pe pod?
- De ce a mers două state depărtare? - Nu ştiu.
- E totul bine? - Da, dnă McGarrick.
Acum, mă întreb dacă le-am ţinut prea mult în frigider.
Ce crezi? Am pus prea mult ardei iute?
Ouăle tale îmi amintesc de mine când eram mică.
Poate că sunteţi adulţi, dar încă scăpaţi coji de ouă pe podea.
Ţi-au rămas mici pantofii?
Ţi-ai găsit cadoul de ziua ta?
Am găsit cutia, dar era goală.
Eşti sigură?
Ai verificat?
Verifică din nou.
În fiecare an am crezut că tata era cel care-mi lăsa pantofi de ziua mea.
Dar în tot acest timp, ai fost...
Spune-mi ce deschide.
De unde să ştiu eu?
În regulă.
A fost al fratelui meu,
face parte dintr-un set de patru,
dar am spart unul când eram mic.
Acum văd în casa asta că cineva probabil a mai spart unul.
Nu, n-am fost eu.
Când ne-am mutat, s-a spart când îngrijitoarea despacheta.
India. Vino să-l saluţi pe unchiul Charlie.
India? Vino.
Ne vedem în curând.
Bună, India!
Vino.
Nu-i place să fie atinsă.
Sunt mama ei.
Ce blestem.
Ştii, Charlie, Richard obişnuia să zică,
că te-am pierdut pentru totdeauna.
India, eşti albă ca un cearşaf.
Ai păţit ceva?
Da.
Tatăl meu e mort.
Cât de frumos.
Richard era atât de mândru de India că vâna încât i-a împăiat tot ce-a vânat.
Ce risipă tragică de viaţă.
Astea trăiesc în adâncul pădurii.
Sunt foarte greu de prins.
Bănuiesc că Richard şi India erau o echipă bună.
E nepoliticos din partea lui să nu poarte negru la înmormântarea fratelui său.
Probabil a venit astăzi din Orientul Mijlociu.
Sapă după antichităţi în Istanbul?
Nu, cred că sapă după ceva diferit. După aur în Indonesia.
Chiar vreau să-ţi mulţumesc pentru discursul de dimineaţă.
Tu şi Richard meritaţi fiecare cuvânt.
Vinul e bun.
Aici erai. Alătură-te nouă.
El e fratele lui Richard.
Bună!
- S-a întors. - Mă bucur să te cunosc.
Ei sunt familia Bloom, buni prieteni de-ai noştri.
Bună seara!
N-am ştiu că Richard a avut un frate.
Mă bucur să te cunosc.
Ne pare rău pentru pierderea suferită.
Cum de-l ştiaţi pe Richard?
Şi-a luat doctoratul la Oxford când avea 24 de ani.
Stoker era cu adevărat inteligent.
Da. Doar uită-te la India.
Bună, din nou!
Vrei să ştii de ce te simţi dezavantajată acum?
Pentru că n-am ştiut că exişti până azi?
Pentru că nu mă priveşti în ochi.
Arăţi ca tatăl meu.
Îmi pare atât de rău.
E şi pierderea ta.
În 60 de secunde, mama ta îţi va spune,
că voi sta aici pentru o vreme,
dar vreau să fii şi tu de acord.
De ce?
Pentru că,
e important pentru mine.
Este o grădină frumoasă.
Solul,
e foarte moale.
Bun pentru săpat.
Nu ştiu exact unde vrei să ajungi.
Nu vreau probleme.
Eu sunt singura care ştie ceva despre asta.
Am făcut tot ce mi-ai cerut.
Te-am informat în fiecare an.
Am fost ochii, urechile, şi mâinile tale în tot acest timp.
Te porţi de parcă eşti în scutece,
şi-mi faci asta de când erai copil. M-am săturat.
- Eu m-am săturat. - Bine.
Dnă McGarrick?
Dna McGarrick?
Unde e?
N-am văzut-o încă.
'Neaţa!
ENCICLOPEDIA ÎNMORMÂNTĂRILOR Şl-A DOLIILOR
E după-amiază.
Aşa este.
Crezi c-ai putea...?
Aşa te vreau. Mulţumesc.
Ce faci astăzi?
Mă gândeam să...
trag draperiile, să opresc ceasurile,
să acopăr oglinzile şi apoi să mă retrag în camera mea.
Nu fi morbidă.
Scapă de rochia aia. Ce e aia?
E rochia mea de doliu.
De ce nu plecăm de aici?
Să mergem la cumpărături. Putem lua îngheţată.
În vremurile victoriene, o văduvă trebuia să-şi plângă soţul doi ani.
Cel puţin.
- India. - Dar în China antică...
făceau o cămăruţă lângă mormânt şi trăiau acolo timp de trei ani fără să facă nimic.
Noi două, îngheţată, aer proaspăt.
Fii serioasă, toţi aceşti ani de vânătoare cu el
şi tot ce-ţi cer e o după-amiază cu mine.
Asta şi-ar fi dorit tatăl tău.
Eu şi cu tatăl tău n-am fost mereu atât de distanţi.
Îmi e dor de când era...
tânăr.
PAŞAPORT S.U.A.
India!
O aromă de vin matur.
Ai ales un an bun.
Nu-l poţi compara cu un vin tânăr.
Prea acru.
Nu-i pregătit să fie deschis.
Ar fi trebuit să vii cu noi, India. Acoperişul deschis,
aerul. A fost foarte bine.
Ne-am oprit şi unchiul Charlie ţi-a luat nişte îngheţată.
Una de ciocolată, una de vanilie.
Le-am luat bine?
Îmi place în formă de vârtej.
Poţi face vârtejul singură, leneşo.
Unde-i dna McGarrick?
Încă n-a ajuns.
Ce? Ce-i de făcut?
Nu-s multe în bucătărie.
Pot găti puţin.
Nu, nu eşti nevoit să faci asta.
Mi-ar face plăcere.
Charlie, cine eşti?
India, vrei să duci ăstea jos la frigider, te rog?
Fă cum spune unchiul tău.
- Mulţumesc. - Mulţumesc, India.
Prea frig acolo jos?
Nu.
Era o vreme,
când Richard obişnuia să gătească asemenea mese.
Nu-i aşa, India?
Scuze, desigur. Asta a fost înainte să te naşti.
Unde ai învăţat să găteşti aşa, Charlie?
La dna Jacquin.
A condus un restaurant în Toulouse numit "L'Institution".
O bucătăreasă.
În opinia ei, nu-i lucru făcut de bărbat
imposibil unei femei.
Ce vrei să spui?
Sună mai bine în franceză.
Ţi-am spus în drum spre casă? Accentul tău francez e perfect.
Unul dintre avantajele unei educaţii de primă mână.
Aş putea sta închisă în casă pentru tot restul vieţii
şi tot aş vorbi impecabil franceza.
Ştiu că nu-ţi vei petrece restul vieţii închis în casa asta.
Cum îţi petreci timpul? Vreau s-o cunosc pe nevasta fratelui meu.
Nu ştiu de unde să încep.
Charlie, nici măcar nu te-ai atins de mâncare.
Ai pus otravă în mâncare doar pentru noi, fetele?
Dar India a mâncat tot.
Practic a lins farfuria.
Mă bucur că ţi-a plăcut.
Acum, îţi mai pot aduce ceva?
Poate nişte îngheţată?
Nu.
"Nu, mulţumesc".
Adică, nu, mulţumesc.
Vrei să ne cânţi ceva după cină?
Nu prea cred.
Vrei tu?
India.
Adică, nu, mulţumesc.
De ce nu mi-ai zis că am un unchi?
Pentru că abia îl cunosc şi eu pe Charlie.
Călătoreşte prin lume de când îl ştiu pe tatăl tău.
Obişnuia să-mi spună...
"Ce fel de familie e familia care nu vine niciodată acasă?"
Să nu mai vorbim despre Richard. Scuzaţi-mă.
Îmi pare rău.
1994.
Anul în care te-ai născut.
Ce vrei de la mine?
Să fim prieteni.
Nu trebuie să fim prieteni.
Suntem rude.
Durează să observaţi atent.
Aşteptaţi momentul în care ochii noştri
vor vedea subiectul.
Uite, Marv,
vezi floarea aceea? Felul în care atârnă acolo?
Ochii mei te penetrează pe tine.
Observaţi cu atenţie şi veţi vedea că planta asta...
Fiţi atenţi la Pitts.
Chiar vreau ca tu...
Hei.
Pitts.
Da, dle Feldman?
E ceva ce-ai vrea să arăţi tuturor?
Da, am ceva de arătat.
Lui India.
MHS
E adorabilă.
Hei.
Întoarce-te.
Mamă?
O să plouă.
Relaxează-te.
Acolo.
Încrucişează-ţi degetele.
Nu.
Priveşte-mă. Vezi?
Îl învăţ să cânte la pian.
Unchiul Charlie e un începător.
Pune-ţi nişte haine uscate şi vino să cânţi cu noi.
De ce nu faci un duş cald mai întâi sau vei răci. Vino. Aici.
'Neaţa, drăguţo!
Charlie a curăţat terenul ieri.
Aşa că vom merge acolo.
Nu vrei să vii, nu-i aşa?
Bună, India!
Am luat una dintre curelele lui Richard.
Pantalonii lui sunt puţin mari.
Gata?
Să mergem.
India?
Sunt eu.
Vino şi dă-i mătuşii Gin o îmbrăţişare.
- La ce oră te-ai îmbarcat, Gwendolyn? - În jur de patru.
Corect.
Şi când pleci?
Asta rămâne de văzut.
Plănuiam să stau doar o zi sau două,
dar acum cred că trebuie să stau mai mult timp.
Să petrec clipe frumoase cu India.
Ce bine de ea.
- Charles? - Mătuşă Gin.
De cât timp eşti aici?
Nu de mult.
Îi suntem recunoscătoare că şi-a luat liber de la angajamentele lui din Europa.
- Europa? - Da.
Evie, dragă, după cină, mă gândeam că putem discuta.
- Acum discutăm. - Singure.
- Despre ce? - Despre Richard, de exemplu.
- De Richard? - Da, Evie. De Richard.
Nepotul meu, ultimul tău soţ.
Nu cred că-i voi uita numele curând.
Desigur că nu. M-am gândit că unele lucruri trebuiesc lămurite,
soluţionate.
Avocatul nostru zice că n-ai de-a face cu nimic din toate astea.
Nu eşti trecută în testament.
Nu, dragă, m-am referit la ceva cu totul diferit.
De exemplu,
putem discuta despre şederea ta aici cu Charlie.
Mătuşa Gin nu-i timidă când trebuie să-şi spună opiniile despre mine.
Ca atunci când Richard mi-a cerut să ne căsătorim. Ce-ar surprinde-o pe mătuşa Gin
ar fi să înveţe că aceste opinii nu-s dorite, necesare sau apreciate.
- Evie... - Ai venit în casa mea şi m-ai atacat
într-un asemenea moment.
Evie...
Sunt sigur că mătuşa Gin n-a vrut să spună asta.
N-ai vrut să spui asta, nu?
Nu.
Nu, bineînţeles că nu. Evie, dragă.
Acum, doreşte unul dintre voi să ne cânte ceva după masă?
- Nu, mulţumesc. - Nu, mulţumesc.
Noapte bună, mătuşă Gin!
N-o lua în seamă pe Evie. E doar obosită.
Care era numele hotelului tău?
- The Biltmore. - The Biltmore.
Poate putem lua micul dejun împreună.
- Doar noi fetele. - Nu-s sigură.
- O poţi duce la hotelul Biltmore? - Probabil o a am o durere de cap dimineaţă.
- Să conduci cu grijă. - Mătuşă Gin, stai aici la noapte.
Ai făcut seară mai frumoasă.
Mulţumesc, dragă.
O femeie bătrână are nevoie să fie singură ca să-şi revină. Noapte bună, copilă.
Sună-mă.
Mai sunt şi alte hoteluri în oraş în afară de Biltmore?
Nici legăturile familiei nu înseamnă nimic când mâncarea e puţină.
Acesta ştie că nu-i loc pentru fratele lui la vânătoare.
În timp ce această rivalitate a fraţilor pare crudă, în final e spre bine.
Fiecare zi la vânătoare aduce vulturul mai aproape de maturitate...
şi de puişori.
Cel mai calm prădător, vulturul negru poate da târcoale ore întregi
aşteptând momentul potrivit pentru a ataca.
Peştele va oferi alimentaţia necesară pentru puii ei.
Mă întrebam dacă cineva a predat vreun celular.
Cred că l-am scăpat când m-am cazat.
Sunteţi sigur?
Bine, stai, stai.
Ce număr trebuie să apelez să mă deconectez?
Nouă. Da, mă gândeam eu.
HOTEL
SUNAŢl ÎN TIMPUL NOPŢll
Haide.
Munţii nu-s pentru cei slabi de inimă.
Stepa şi condiţiile climatice dure fac un climat periculos,
chiar şi pentru cele mai puternice specii.
Aripile înseamnă libertate.
În timp ce vulturii prefera să-şi găsească singuri masă, nu-i rau un mic ajutor.
Orice avantaj în natura-i apreciat, şi resturile...
sunt o masă bună pentru păsările care vor mai apucă o zi de vânătoare.
6 kg şi aripi de doi metri.
Ai spus că stai la hotelul Biltmore,
şi totuşi, te-am găsit aici.
A trebuit să sun şi compania de taxi.
Prada nu suspectează că vânătorul îi dă târcoale la înălţime
şi e complet luată prin surprindere.
- Uite cine-i aici. - Serios?
- E adevărat? - Este?
LICEUL MIDDLEBEND
Fiţi atenţi.
- Îţi spun, poate vorbi, frate. - Să aflăm.
- Înspăimântător. - În regulă.
Hei, Stoker.
- Hei, Stoker. - Unde pleci?
Cu tine vorbesc.
Sau răspunzi la Stroker acum?
Pentru c-am auzit că asta îi face mama ta
unchiului tău.
Ai prins ideea?
Ce-ai spus?
- Vorbeşte. - "Ce-ai spus?"
Cred că m-ai auzit, Stroker.
Poţi repeta?
Bine. Ai grijă pe unde mergi, Stroker.
Ştii ce păţesc fetiţele care se pun cu mine?
Fiţi atenţi.
Care-i treaba, târfo?
Care-i treaba?
- Hei, vino aici, eşti bine? - Doamne.
Eşti bine?
În regulă, Pitts. Ajunge.
Dispari de aici, Whip.
Urmăreşte bila săritoare, cretinule.
Nu-i interesată.
Amice, hai să plecăm.
Da, de parcă mi-ar place să-mi irosesc timpul cu târfa asta. Să mergem.
- Ciudatule. - Îmi pare rău pentru asta..
E un ratat cu "A" mare, bine? Doar ignoră-l.
Hei.
Unde pleci?
Prea frig acolo jos?
India, vrei te rog să duci astea la congelator, te rog?
Ai stat mai mult decât aş fi crezut.
Probabil trebuie să treci peste.
Vrei să plec?
Vino.
Ai putea să te întorci la dna Jacquin.
Dansează cu mine.
Mereu sfârşesc prin a conduce.
Atunci, condu-mă, Evie.
Ştii,
pentru mine,
nu contează cine eşti.
Şi eu simt la fel.
Serios?
Nici pentru mine nu contează cine sunt.
Whip.
Hei.
M-am gândit că...
N-am mai fost aici până acum.
Da, "vorbeşti serios"?
Ne vedem mâine.
Distracţie plăcută, frate.
Deci...
vrei să intri?
Atunci unde-ai vrea să mergem?
India Stoker, studentă de nota zece,
pierzând timpul în parcarea de la Rockets?
Nu pari a fi tu.
Nu că n-ai şti.
Cred că ai dreptate. N-aş şti.
Doar că...
Da.
Ştiu ce vrei să zici.
Da?
Cum aşa?
Ai văzut vreodată o poză de-a ta
făcută când nu ştiai că eşti fotografiată?
Dintr-un unghi pe care nu-l vezi când te uiţi în oglindă.
Şi te gândeşti, "ăla-s eu".
Şi ăla-s tot eu.
Aşa e?
Ştii despre ce vorbesc?
Da. Cred că da.
Ei bine,
aşa mă simt în seara asta.
Eşti surprinsă de tine?
Nu-ţi mai e frică să fii atinsă?
Te rog, nu strica momentul.
Fir-ar să fie.
Toţi au zis că eşti nebună.
Dar n-au nici cea mai mică idee, nu?
Vreau să merg acasă acum.
Dă-mi drumul.
Nu, nu vrei.
Ai deschis uşa asta, şi acum vei trece prin ea.
Linişte.
Nu mişca.
Nu te va durea.
Fir-ar, ce...
Stai, stai, stai.
Mi-am rupt...
Mă bucur c-am împrumutat cureaua tatălui tău. A mea era prea scurtă.
- Fir-ar... - E numai al tău.
- Sunt rănit grav. Fir-ar. - Taci din gură.
India, stai.
India.
Stai. Stai.
Te voi ucide.
Nu-mi pasă...
SUNĂ-MĂ!
Da?
Pot intra?
Cât e ceasul?
Vrei să-mi piepteni părul?
Tocmai mă culcăm.
Apoi o să ţi-l pieptăn şi eu.
Porţi cămaşa de noapte pe care ţi-am cumpărat-o.
În seara asta am avut chef să port ceva de mătase.
Acum, dacă stau să mă gândesc, nu ţi-am pieptănat niciodată părul,
nu-i aşa?
Ai fost ocupată.
Cu ce?
Nu ştiu.
Tu şi cu tatăl tău eraţi mereu la vânătoare.
Cum aş fi putut concura eu cu toate păsările moarte pe care le aduceai acasă?
Te-am văzut în sufragerie azi.
Nu ştiu ce crezi c-ai văzut,
dar nu s-a întâmplat nimic.
Ai fost foarte silenţioasă, nu te-am auzit venind.
Tata m-a învăţat asta.
Vânând.
Să aştept.
În linişte.
Nu aveam nevoie de mâncare sau apă.
Puteam vedea totul.
Modelele crengilor împrăştiindu-se.
Miile de forme ale norilor.
Puteam număra frunzele dintr-un copac în cinci ore.
Mereu am crezut că tatei îi plăcea să vâneze.
Dar în seara asta am realizat că o făcea pentru mine.
Obişnuia să zică, "Uneori trebuie să faci ceva rău...
ca să nu mai faci ceva şi mai rău."
Mâine, mă duc la coafor,
după ce curat biblioteca tatălui tău.
Richard, Charlie, Jonathan Cei trei monstruleţi ai mei, 1988
Richard, Charlie
India Stoker 101 Nicher Hill Road Middlebend, Districtul Chayton CT 06003
Dragă India, la mult ani.
Ai 5 ani astăzi. Mi-aş fi dorit să fi fost la petrecerea ta...
dar unchiul tău e departe în Africa făcând fotografii pentru reviste.
Dragă India, îţi scriu acesta scrisoare din Florence.
Ieri, am văzut David al lui Michelangelo ore întregi. Poartă o curea.
Arma lui prinsă peste umărul stâng.
- Eşti cea mai dragă şi singura nepoata. - Tăcutul şi invizibilul meu partener.
Şi astea-s lecţiile pentru tine din multele capitole petrecute împreună.
- Dragă India. - La mulţi ani, din nou.
Am ratat când ţi-a ieşit primul dinte.
Nu o să văd niciodată gropiţele din zâmbetul tău
sau cum te vei transforma într-o femeie adultă.
Salutări din Saint-Etienne, unde toţi pe care i-am cunoscut m-au pupat pe obraji.
- Acest obicei al sărutului, îmbrăţişării. - Cred că şi tu l-ai găsi neconfortabil.
Dacă aş şti că îmbrăţişezi tu, aş putea face o excepţie.
- Mă întreb dacă ai face-o şi tu. - Un Sf. Valentin fericit.
- Halloween fericit. - Crăciun fericit.
- N-am crezut că voi primi o scrisoare... - Îţi văd mesajele în stele.
Sau în muzica pe care-o ascult.
E o melodie fluierată a unui tip singuratic care rătăceşte pe tărâm străin.
Simt lucrurile atât de acut, încât devine prea mult.
Mă întreb dacă şi pentru tine, viaţa e complicată de...
De faptul că poţi auzi ce alţii nu aud, că vezi ce ei nu văd.
Ştiu că într-o zi vei fi foarte specială, India, şi eşti deja.
- Ştiu că te simţi singură. - Pentru că eşti singură.
Te rog să ştii că sunt cu tine şi împărţim acelaşi sânge.
Diseară voi adormi imaginându-mi cum vei creşte şi ne vei duce mai departe numele.
La cum aş vrea să te întâlnesc.
- Toată iubirea mea, Charlie. - Toată iubirea mea, Charlie.
Institutul Crawford Cutia 6292 Crawford, PA 19086
La mulţi ani.
Aţi sunat la biroul şerifului din Middlebend pe numărul nealocat urgenţelor.
Dacă asta-i o urgenţă, vă rog închideţi şi formaţi 911.
Dacă nu, vă rog aşteptaţi pentru următorul operator disponibil.
Biroul şerifului din Middlebend, cu ce vă pot ajuta?
Alo?
Tata avea exact aceeaşi ochelari de soare.
Ii purta numai când conducea aşa că erau tot timpul în torpedou.
Acum, cred că s-au topit, împreună cu restul maşinii.
Te rog să pleci înainte să se trezească mama.
Nu eşti curioasă ce s-a întâmplat cu Richard?
Sunt curioasă despre ce-a păţit Jonathan.
Asta-i o parte inseparabilă din ce-a păţit Richard.
Richard era total ocupat cu Jonathan.
În acea vară, Jonathan tocmai învăţase să urce pe scări.
Să mergem din nou. Să mergem.
Nu putea rezista să nu urce pe fiecare scară pe care-o întâlnea.
Sunt 20 de ani de când familia ta i-a donat clădirea asta lui Crawford.
Poate pare veche acum, dar camera lui Charlie e confortabilă.
După cum ştii, el a fost cel care a dorit să stea aici.
Şi-a insistat să fie evacuat astăzi.
Astăzi.
Bun venit în casa mea.
Departe de casă.
Până când ne vom revedea.
Sunt foarte mândră de tine.
A fost întotdeauna maşina ta preferată.
Cred că-ţi va plăcea New York.
Ţi-am luat propriul apartament.
Vezi?
Nu mergem la casa ta?
Tot ce-ţi trebuie e aici.
De ce nu mergem acasă la tine?
N-o voi vedea pe India?
Aici sunt cheile.
Cred că vei observa că m-am ocupat de toate detaliile.
De ce-mi faci asta?
Chiar trebuie să-ţi zic ceva ce ştii deja?
De ce nu pot pleca?
Charlie.
De ce nu?
Spune-mi.
Ascultă-mă cu atenţie.
Ăsta-i cel mai important lucru.
- Dacă se-ntâmpla ceva, trebuie să suni... - Încă mă iubeşti, nu-i aşa, Richie?
Da, desigur. Te iubesc, Charlie.
Trebuie să te iubesc mai puţin acum. Nu te pot avea...
lângă India mea, familia mea.
Şi am spus:
Dar eu sunt familia ta.
Ce fel de familie e familia pe care n-o poţi duce acasă?
- Doamne. - Scuză-mă.
Doamne, Charlie.
Eşti bine?
Sunt bine, Richie.
Sunt bine acum
Mulţumesc de întrebare.
Charlie?
Charlie.
Desigur, încă te iubesc, Richard.
Trebuie doar să te iubesc mai puţin acum.
De ce acum?
De ce te-ai întors acum?
În ziua-n care am părăsit Crawford,
a fost ziua în care tatăl tău a avut accidentul,
ce zi a fost, îţi aminteşti?
Da.
Îmi amintesc.
Ce zi a fost?
Împlineam 18 ani.
Aşteptam.
Pe tine.
Tot ce-am făcut vreodată.
A fost pentru tine, India.
La mulţi ani, India.
Da, şerifule.
Mi-a fost foame, aşa c-am oprit la Rockets pentru nişte cartofi prăjiţi.
M-am întâlnit cu Whip în parcare şi am decis să mergem la o plimbare.
Noaptea? Pădurile astea-s periculoase.
N-am fost speriată.
Nu alături de Whip.
E foarte puternic.
Înţeleg.
Aşa că ne-am simţit bine.
Şi după?
Şi după am mers acasă.
Cred că şi Whip spunea că se duce acasă.
Ai idee la ce oră a fost asta?
Era...
Când ai mâncat cartofii?
Poftim?
Ai spus că te-ai dus acolo pentru că-ţi era foame, nu?
Şi după, asta-i tot, după distracţie, ţi s-a făcut foame şi mai tare,
şi dacă te-ai dus să mănânci cartofi pai,
aş putea găsi nişte oameni care să-şi aducă aminte la ce oră ai fost.
Eu cred...
cred că am fost...
Am fost timidă.
A fost prima mea întâlnire cu un băiat.
N-am vrut să fiu văzută.
Era 8:30 când ai ajuns acasă.
La PBS rula "Il Trovatore".
Da, când am ajuns acasă, unchiul meu se uita la televizor,
aşa că m-am uitat cu el.
Numai puţin.
"Il Trovatore".
Ce-i asta? E un film străin?
Nu. Nu, e o operă de Verdi.
- Doriţi să notez asta? - Nu, sunt bine.
Sper că Whip e bine.
Prietenii lui sunt un dezastru.
Şi din nou, simt că o să apară.
Băieţii de vârsta lui...
Ştii cum sunt.
Sunt sigură că ştiu.
Mă veţi informa dacă aflaţi ceva, nu-i aşa?
Da.
Bine.
Ţinem legătura.
La revedere, şerifule.
Apropo, te-a contactat servitoarea după ce-a plecat din oraş atât de repede?
Nu.
N-a făcut-o.
E ciudat cum dispar cunoscuţii tăi.
Se va întoarce.
Ce ne facem?
Cred că ne va plăcea New Yorkul.
Când plecăm?
Îmi pare rău.
Mâine seară.
- Ar trebui s-o facem din nou? - Mi-e foame. Să mâncăm prima dată.
Ştii, m-am întrebat des de ce facem copii.
Şi concluzia la care am ajuns,
e că la un anumit moment al vieţii, realizăm ca lucrurile sunt...
Sunt prea stricate pentru a le mai putea repara.
Aşa că decidem s-o luăm de la început.
Un nou început.
Începem din nou.
Şi avem copii.
Mici replici din carbon cărora le spunem: "Vei face ce n-am reuşit eu".
"Vei reuşi unde n-am reuşit eu".
Pentru că vrem ca cineva să reuşească de data asta.
Dar nu şi eu.
Personal vorbind, de abia aştept să ţi se destrame viaţa.
India...
cine eşti?
Trebuia să mă iubeşti, nu-i aşa?
Vino în camera mea, te rog.
Mi-a plăcut numărul tău.
India, du-te şi fă-ţi un mic bagaj.
Plecăm în scurt timp.
Eu...
Am venit să-ţi spun adio.
Nu-ţi pot permite să faci asta.
De ce nu?
Anumite lucruri pe care cineva le observă pe parcurs, le reprimă pentru că...
Pentru că?
Tu ce crezi?
Iubire?
Richard a iubit-o pe India.
N-ar fi plecat niciodată atât de departe de ziua ei.
Decât dacă, pentru un motiv a fost sunat de cineva pe care nu l-ar fi putut refuza.
Mătuşa Gin a vrut să-mi zică despre tine.
Dar nu s-a mai întors după seara aceea, nu-i aşa?
Oamenii dispar,
tot timpul.
Ia-mă pe mine, dar stai departe de fiica mea.
Nu are vârsta necesară.
Necesară pentru ce?
Să trăiască singură în casa asta în timp ce mama ei călătoreşte prin lume.
Nu vrei să vorbeşti franceza în Franţa?
Ce sugerezi?
Vino cu mine.
India.
India, vino aici şi priveşte.
India, vino aici.
India! Vino aici! Acum!
Te grăbeşti?
Ştii cât de repede mergeai?
Poftim?
Destul de repede, dle şerif.
Destul pentru ce?
Ca să-ţi atrag atenţia.
Subtitrarea: The Mechanic