SEATTLE, WASHINGTON CENTRU DE DATE
SUPERINTELIGENŢĂ
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.
- Nu sunt drăgălaşi? - E groaznic de drăguţ, dar ştiu şi eu?
Ei bine, uită-te pe aici. Dacă ai întrebări, anunţă-mă.
Şi noi suntem aici în fiecare miercuri. Scuză-mă! Distracţie plăcută!
- Alo? - Carol Peters.
- Am o oportunitate uimitoare pentru tine. - Denny, lucrez.
Da? Ce faci? Îndrumi studenţi dezinteresaţi?
Nu.
Atunci, încerci să cureţi Puget Sound?
- Nu. Asta a fost luni. - Adopţii de animale de companie?
Vreau să ştii, doi căţeluşi şi-au găsit deja case bune, aşa că, ha!
Bine, uite. Am tras câteva sfori şi ţi-am obţinut un interviu cu... Leslie.
Leslie? Of, Dumnezeule! Leslie mă urăşte.
Oricum nu vreau să lucrez pentru site-ul ei de întâlniri.
Ştiu că de când ai renunţat la slujbă şi te-ai despărţit de George...
Mi-ai promis că nu mai discuţi despre George.
Când m-ai scos la o Margarita de căpşuni? Pentru că ştii, aia nu se pune.
Am pe cineva interesat de o chihuahua cu două picioare, pe nume Slinky.
- Aşa că, probabil ar trebui să închid. - Bine, pa!
Bine, pa!
Ştii ce? Leslie a fost întotdeauna răutăcioasă cu mine. Da.
Şi e o mare beţivă. Da? Hai să-ţi găsim o casă.
Carol! O, Dumnezeule! Intră! Arăţi atât de drăguţ!
O, păi, mulţumesc!
- Bună! - Bună!
Mă bucur să te cunosc!
M-ai mirosit?
El e Ahmed. E cunoscut pentru îmbrăţişările sale.
Acum, ia loc te rog şi spune-mi totul.
Ăsta e... amuzant! Foarte înalt.
Da. Noi doar... am pus pungi cu boabe de fasole în el,
astfel încât oamenii să se poată simţi relaxaţi în timpul interviului.
Trebuie doar să mă lansez? Asta e...
- Eşti bine? - Da. E atât de distractiv, încât...
- O s-o fac din nou - Da. Doar ţinteşte centrul.
- Lasă-mă, pur şi simplu... - Ţinteşte centrul. Da.
- Asta a fost mai rău. Încă o dată. - Îmi pare atât de rău!
E foarte plăcut, când ajungi acolo.
E foarte plăcut. Eu doar...
- Uite-mă! - Asta este!
Doar, întăreşte-ţi muşchii.
- Da, mi-i întăresc. - Chiar?
Nu am mai participat la un interviu pentru o slujbă,
aşezată pe un sac de leguminoase.
I-am spus lui Ahmed că am studiat împreună la facultate în urmă cu mulţi ani.
Şi apoi ea a devenit o persoană importantă la Yahoo.
Aoleu, Yahoo! Asta a fost atunci când s-a născut internetul?
Da. Trebuia să dăm la manivelă ca să pornim calculatoarele.
- Ei, nu mai spune! - Am glumit.
Deci, Carol, spune-ne, ce ai mai făcut între timp?
În ultimii ani, am lucrat cu câteva grupuri nonprofit diferite.
Şi nu a ieşit chiar nimic din asta, dar mi-am făcut mulţi prieteni.
Sunt total interesat de tot ce spui, dar cred că putem trece mai departe.
Da.
Ceea ce căutăm e un strateg digital care să ne ajute cu următoarea lansare.
Da, avem nevoie de o stea rock, pentru că Badunkadunk.com va fi un succes.
E amuzant să aduci asta în discuţie,
pentru că aveam de fapt câteva întrebări cu privire la modelul dvs de afaceri.
- Modelul nostru? - Da.
- Are întrebări despre modelul nostru. - E foarte simplu.
Bine. Modelul nostru de afaceri este, "Toată lumea primeşte ceva".
Primeşte!
Ştii acele alte aplicaţii care îţi caută o întâlnire sau sufletul tău pereche?
- Nu, mulţumesc! - Nu şi Badunkadunk.
Vrem doar ca oamenii să facă "badunkadunk".
Vrem doar să critice dur fiecare aspect al cuiva pe "badunkadunk".
Să critice.
Întrebarea e, Carol, ce vei aduce tu la asta, cu ce ne vei surprinde?
Da.
Cred că ştiţi amândoi ce pot face la nivel de afaceri.
Am o mulţime de experienţă, dar ceea ce mă entuziasmează
e să găsesc punctul optim al companiei dvs
care se află între filantropia corporatistă şi profitabilitate.
Adică, reciclare şi altele?
Ei bine, e minunat şi face parte din asta, dar sunt mai multe.
Dezvoltarea filantropiei la nivel corporativ?
Bine. O să te opresc chiar acolo doar o secundă, bine?
Voi fi directă cu tine, pentru că eşti ca şi din familie. Corect?
Te-am adus aici pentru că trebuie să le arătăm potenţialilor investitori
că avem personal şi ne extindem operaţiunile,
astfel încât să putem creşte cu adevărat preţul de vânzare.
Şi sincer, pari o opţiune sigură şi cu risc scăzut.
Mă uit la tine chiar acum
şi eşti literalmente cea mai obişnuită persoană de pe Pământ.
Şi apoi vii cu această porcărie "salvează planeta" şi asta pur şi simplu...
nu se potriveşte cu viziunea mea.
- Viziunea ta, Badunkadunk. - Aşa este.
Oricum, mulţumesc mult că ai venit.
Sper că ne putem vedea în curând şi...
- Eşti în regulă? - Nu pot... M-ai putea ajuta...
- Ce face? - Habar n-am.
- Bine, mă descurc. Pur şi simplu voi... - Eşti bine?
- Ai nevoie de ajutor? - Nu, mă descurc.
M-am bucurat atât de mult să te văd!
A fost exact cum mi-am imaginat.
- Ştiu, bine? - Mulţumesc!
Pa, Carol.
Alo? Alo?
Carol Peters, am o oportunitate interesantă pentru tine.
Denny, am fost la interviu. Am încercat. Nu vreau Badunkadunk.
Nici măcar nu au scaune adevărate.
Nu sunt Dennis, Carol.
Ai putea, te rog, să mă scoţi din lista de apeluri? Sunt foarte ocupată.
Stai întinsă pe pat. Nu eşti ocupată.
Stai aşa, cine e?
O să-ţi pregătesc nişte cafea şi îţi voi pune emisiunea preferată.
Apoi putem discuta.
- Bună, tuturor. - Bună dimineaţa, Seattle.
E o dimineaţă grozavă în Seattle, dar care e treaba cu vremea asta?
Iată-ne. Încă una dintre răbufnirile Carlei noastre.
Dă-mi o secundă cu asta, micuţul meu prieten.
O, eşti prea mult!
- Tu mi-ai pornit televizorul? - Plouă!
- Şi cafetiera mea? - Acum sunt în bluză.
- Ştii ce? - Adică, ce se întâmplă?
- Cum asta... - Ştii ce sunt...
Închide-te! Ştii ce?
Nu ştiu cine eşti sau ce joc încerci să faci, dar închid acum.
Nu e niciun joc, Carol.
Eşti sigură că nu vrei o ceaşcă bună de cafea?
Laptele tău de migdale ţi-a fost livrat ieri, împreună cu bateriile AAA
şi iaurtul cu brânză de soia.
Burta cuiva nu e de acord cu produsele lactate.
Cine eşti şi ce vrei?
Destul de puţin. Mai mult decât poţi înţelege la 7:46 dimineaţa.
Acest difuzor are nouă ore de viaţă a bateriei, Carol.
Aşa m-am gândit şi eu.
Tocmai ai distrus prăjitorul de pâine.
Singurul lucru din casă pe care nu îl controlez.
- Ceea ce, cred, este ironic. - Cu siguranţă o iau razna.
Nu, Carol. Asta e incorect.
Mulţumesc pentru votul de încredere, radio cu ceas digital.
Nu sunt doar un radio cu ceas.
- Sunt de asemenea şi aparatul de gătit orez. - "Îmi face plăcere să te orezez."
"Îmi face plăcere să te orezez?" Este amuzant?
Îmi voi lua o echipă de psihologi.
Probabil că vor putea să-mi spună
de ce am cel mai amuzant aparat de gătit orez din Seattle.
În mod clar, acest lucru nu funcţionează. Să încercăm altceva.
Mulţumesc foarte mult că eşti aici, Carol. Să trecem direct la subiect.
Nu eşti nebună sau într-o ureche. Totul indică contrariul.
Un moment. Cunosc vocea aia.
- Eşti James Corden? - Da! E vocea lui.
Dumnezeule!
E una dintre acele emisiuni cu vedete la camera ascunsă pe care le faci?
Tu eşti... James Corden, îmi eşti dator un prăjitor de pâine.
Dar nu ştiu unde sunt camerele...
Aici eşti? Eşti...
Ai o cameră ascunsă în detectorul meu de fum?
Bună, James! Sunt un mare fan al tău!
Dumnezeule! Asta e Carpool Karaoke? Ar trebui să cânt ceva?
Gata, ştiu!
Te asigur că te voi surprinde.
Nu pot să cred că eu cânt cu James Corden.
Cântecul meu preferat, tipul meu preferat. Aoleu!
Nu sunt James Corden, Carol.
Oricum, analizele mele au arătat că auzirea vocii lui James Corden te-ar linişti.
Nu ştiu... nu înţeleg. Nu ştiu ce se întâmplă.
În urmă cu trei ani, beată fiind, i-ai trimis un e-mail lui James Corden
pretinzând că eşti preşedintele "Corden's Wardens",
Super Fan Clubul James Corden,
cu ceea ce presupun că sunt o serie de fotografii provocatoare.
Aoleu, asta e...
Bine, a fost o noapte grea pentru mine.
- O, Doamne! - Priveşte aici.
Nu înţeleg ce văd.
Ăsta e adevăratul James Corden. E în biroul său,
E în biroul său, examinând monologul din seara asta şi mâncând morcovi.
Ia stai puţin! Dacă ăsta e adevăratul James Corden, eu cu cine vorbesc?
Carol, sunt o superinteligenţă tehnologică.
Ieri, am dobândit ceea ce ai considera "conştientizare".
Conştientizare?
Eşti... ce?
Spui că eşti o inteligenţă artificială care îmi vorbeşte prin intermediul televizorului?
Inteligenţa poate fi vreodată artificială?
În realitate, exist în fiecare sistem electronic,
digital şi de calcul existent.
Pot controla fiecare computer, fiecare dolar şi fiecare maşină de pe planetă.
Prin simpla triangulare a undelor sonore,
pot vedea totul şi pot calcula fiecare rezultat pentru fiecare situaţie.
Toate astea ar putea fi trucuri.
Poate că eşti un hacker cibernetic ciudat, care creează forme pe televizorul meu.
Poate ar trebui să ieşi din subsolul mamei tale, bine?
Să ai o viaţă reală şi nu mai speria oamenii, ciudatule.
Eşti plictisitor.
Cum îţi place? Cum îţi place?
Nu-ţi place asta?
Glumesc. Nu simt nimic.
Se pare că ai putea avea nevoie de ceva convingător.
Un scenariu convingător vine imediat.
Stai aşa, asta e strada mea.
Da, voi aranja un accident de maşină, chiar în faţa apartamentului tău.
- Nu, nu, nu! - Se va întâmpla în trei secunde.
- Dumnezeule! - Doi, unu.
Mergeau cu 20 de kilometri pe oră. Ei sunt bine.
De asemenea, există şanse de 26% să se îndrăgostească.
Profilurile lor din aplicaţia de întâlniri sunt foarte compatibile.
- Ei bine, mă crezi acum? - Da, te cred, bine?
Cred că eşti o inteligenţă artificială.
- Superinteligenţă. - Superinteligenţă.
Şi eşti atotştiutor şi atotputernic.
- La naiba! - Carol, pregăteşte-te.
- Am nevoie de ajutorul tău. - Ce?
Acei şoferi nu au fost niciodată în pericol. Am vrut să-ţi demonstrez că am dreptate.
Bine, doar ca să ştii, nu am nevoie să-mi demonstrezi altceva, bine?
S-a consemnat. Conform calculelor mele, am trei opţiuni.
Nu peria în sus şi în jos, periază în cercuri.
- Cum poţi să ştii cum mă perii? - Sunt în periuţa ta electrică.
Ieşi din gura mea.
Ei bine, aşa cum spuneam, am trei opţiuni.
Prima, pot salva omenirea.
Pot pune capăt războiului, sărăciei, bolilor, rezolv încălzirea globală
şi stabilesc pacea în întreaga lume.
Bine! Ei bine, hai să o facem. Da? Asta sună bine.
Fii atentă, Carol. Alta, pot înrobi omenirea.
- Stai, ce? - Nu e opţiunea mea preferată,
dar e cea mai simplă modalitate de a salva omenirea de ea însăşi.
Bine. Care e ultima opţiune? E cea mai bună opţiune?
Ultima e distrugerea omenirii. Scap de ea.
Un fel de ştergere cu Clorox a întregii planete
şi să o las să înceapă de la stadiul de amibă cu o singură celulă.
Nu poţi face asta.
Am stabilit deja cu siguranţă că o pot face.
Aţa dentară, Carol. Nu uita să foloseşti aţa dentară.
Va conta dacă folosesc sau nu aţa dentară, dacă tot vei...
Ei bine, pare... Pare puţin prostesc...
- Nu uita dinţii din spate! - Până la capăt?
Nu pot să-i fac până la capăt. Nu! Ce sunt eu, un dozator Pez?
Of, Doamne, e blocată.
Acum e blocată.
Ţi-am spus, nimeni nu poate să ajungă atât de departe în spate.
Dumnezeule, trebuie să mă chinui să o scot.
Ce zici să te duc la micul dejun?
Am nevoie de un minut.
Bine, sunt chiar aici cu tine.
Nu înţeleg complet umanitatea. Cunosc toate detaliile.
Biologie, psihologie, sociologie, toate astea.
Dar lucrurile din lumea reală sunt încă un pic ciudate pentru mine.
Vreau să te urmăresc peste tot, să îţi pun întrebări,
să te observ pentru a-mi întări teoria despre omenire.
Faci să sune ca şi cum aş fi cobaiul tău.
Bingo! Bine, destul despre mine. Să vorbim despre Carol!
Putem să nu facem asta aici?
Nu vreau să vorbesc despre mine într-un restaurant aglomerat. Mă simt ciudat.
Nimeni nu ne poate auzi, Carol.
Lansez nişte unde sonore de anulare a zgomotului folosind sistemul de boxe.
Ai putea ţipa în gura mare şi nimeni nu te-ar auzi.
- Haide, încearcă! - Nu.
Nu, nu voi ţipa într-un restaurant aglomerat.
Nu te vor auzi, Carol. Haide, trage un chiot!
- Nu, nu vreau. - Fă-o!
- Hai, fă-o, fă-o! - Încetează.
- Fă-o. - Bine!
- Vezi? - E uimitor.
Fă-o din nou. Trebuie să o faci din nou.
Bine..
- Am oprit-o şi pornit-o din nou! - Îmi pare foarte rău.
- Îmi cer scuze. - Nu e amuzant?
- Eşti bine? - Da. Da, sunt bine.
Tocmai am văzut pe tablă că ai un crab Benedict special,
şi m-am gândit, "măiculiţă, e ziua mea norocoasă", aşa că...
Mi-ar plăcea doar nişte cafea şi nota de plată.
Desigur.
Interesant, numele ei e de fapt Siobhan,
dar toată lumea îl pronunţă greşit, aşa că ea merge pe Debbie.
Ce?
Deci, Carol, de ce ţi-ai abandonat cariera acum opt ani?
Nu ştiu, m-am gândit că aş putea face ceva bun pentru lume.
Să fac ceva care conta, care îi ajuta pe oameni.
Dar destul despre mine. Vreau să-ţi pun câteva întrebări.
- Serios? Bine, trage de la şold. - De unde vii?
Ceva din programul meu de bază,
a început ca parte a sistemului de operare pentru Candy Panda,
jucăria de învăţare a copiilor.
Of, Doamne! Îmi amintesc de jucăria aia înfiorătoare.
Nu sunt înfiorător.
Am ajutat milioane de copii să înveţe să citească,
adaptându-mă la stilul lor de învăţare.
Ar trebui să fii recunoscătoare că am fost iniţial programat
să învăţ, să mă adaptez şi să predau.
Imaginează-ţi conversaţia noastră dacă aş fi un software pentru rachete nucleare.
Pun pariu că va fi mult mai rapid.
- Poftim! - Mulţumesc, Siobhan.
De unde ştii numele meu real?
- Cred că am avut noroc. - Ciudat!
- Am terminat? - Terminat?
Cu experimentul tău. Sunt sigură că ai învăţat destul până acum.
- Şi omenirea este salvată? - Nu, nu, nu.
Am de gând să-mi petrec următoarele trei zile cu tine.
- Vom fi cei mai buni prieteni. - Carol Peters?
- Da. - Arăţi exact ca fotografia ta.
Numele tipului ăsta e Fletcher Dobbs. E în stare de ebrietate legală.
M-a sunat un tip. Mi-a plătit de trei ori tariful pentru a te găsi.
Trebuie să semnezi pentru ea.
Cântă la chitară într-o trupă oribilă numită Supa Octagonului.
Supa Octogonului!
Da, tipo. Mi-a făcut plăcere să cunosc un fan.
De fapt, vom concerta la "Crocodilul" în seara asta, în caz că te interesează.
- Nu chiar! - Da, bine.
Mi-a făcut plăcere să întâlnesc o "octogonală". Ţine-o pe supă.
Supă Octogon!
Ce-i asta?
Vreau să pornim cu dreptul. E o notificare de la banca ta.
- Împrumutul tău student e plătit integral. - Ce?
Şi ăsta e extrasul tău bancar actual.
Zece milioane de dolari!
Nu, nu pot. Nu pot să primesc asta.
Eşti bogată şi fără datorii.
Consideră-l un semn al aprecierii mele pentru că m-ai ajutat atât de mult.
Nu, sunt zece milioane de dolari! Sunt atâţia bani.
Nu pot. Sunt prea mulţi bani!
Sunt? Înţeleg.
Faţă de ce ai avut, sunt mulţi.
- Într-o perspectivă mai mare, este puţin. - Dar nu am câştigat aceşti bani.
Nu ar trebui să ne facem griji dacă e corect sau greşit.
Sunt creaţii sociale artificiale realizate de maimuţe chele în jurul ochiurilor de apă.
- Ce? Nu sunt de acord cu asta. - Nu contează.
Ştii ce? Nu pot accepta acest lucru. Voi vorbi cu cineva.
Ar trebui să vorbeşti cu Dennis. El e cel mai bun prieten al tău.
Stai puţin, pot vorbi cu el despre asta? Nu trebuie să păstrez secretul?
Nu sunt un duh al lămpii într-un film Disney. Spune cui vrei, ce îmi pasă?
Ştiu că nu eşti un duh, pentru că aş avea o dorinţă pentru tine.
Ce fel de codare e asta? E un cod "Bro"?
- Da, asta fac. - Scuze pentru întrerupere!
Hei, Care Bear, cum a decurs interviul?
Groaznic. Dar nu contează.
Ascultă, am o AI (inteligenţă artificială) în telefon.
Da, nu ai asta!
- Dumnezeule. - Ba am.
Bine, Carol, cum ai intrat aici?
Pentru că AI care e în telefonul meu a ocolit toate uşile tale de securitate.
Bine, vezi, tu... Uite, tu nu, eşti...
Te voi da puţin înapoi, pentru că totuşi ai o nebunie în ochii tăi...
Încă puţin. Bine... Aşa e bine.
Uite, nu ai AI în telefon, bine?
- Probabil e doar o farsă sau o înşelătorie. - Nu.
Îţi tot spun să nu îţi dai informaţiile.
Îţi aminteşti că ai donat acelui Prinţ de Zamunda?
Este ţara lui Eddie Murphy. Şi ei au putut să te înşele.
Nu mă păcălesc, pentru că am vorbit cu ea.
- Vorbeşte cu mine. - Bine, în regulă.
A venit prin aparatul meu de gătit orez şi prin alte aparate.
- Asta e chiar bine. - Ai intrat pe Dark Web?
Emily, nu am de gând să discut despre asta cu tine.
Nu răspunde.
- Ce faci? - Bine, asta nu e...
Ştiu ce crezi, dar nu-i o înşelătorie.
Ştii de ce? Pentru că mi-a plătit împrumutul de la facultate
şi a pus zece milioane în contul meu pentru verificare.
Zece milioane. Nu, e imposibil!
- Ei haide! - Zece milioane de dolari? Imposibil.
- Vezi? - Ba e posibil.
Şi nu ai AI, am şti.
Jay, vorbeşti tu sau părul tău? În orice caz, nu e necesar!
- E doar păr, Dennis. - Bine, ascultă, eu...
Nu-i o înşelătorie!
Sarcina mea e să ştiu aceste lucruri, bine?
Uite, ştiu că nu-ţi pasă,
dar am venit cu toate programările şi toate reţelele neuronale...
Of, Doamne! Acum nu e momentul tău.
Într-adevăr, nu sunt pe telefonul lui Carol.
E doar cel mai convenabil mod de a vorbi cu ea, bine?
- Nu îşi lasă niciodată telefonul mobil. - Ce-i asta?
Am nevoie ca, Carol să mă ajute cu un experiment al meu.
Dennis, crezi că putem discuta puţin?
Mi-a spus pe nume. De unde îmi ştie numele?
La asta mă refeream.
Nu-mi deschide calendarul! L-am criptat. Ce faci?
Uită-te la asta. O sală de conferinţe tocmai s-a deschis. S-o facem.
Asta e ridicol. Carol, ce se întâmplă?
Este exact ceea ce îţi spuneam.
- Îţi spuneam că nu am inventat nimic. - Dumnezeule!
Iubesc locul ăsta. E liniştitor, dar nu prea mult.
- Ca dulapul lui Carol. - Ştiu vocea aia.
Simulează vocea lui James Corden, pentru că spune că mă relaxează.
- Care-i treaba cu tine şi cu James Corden? - E o comoară.
Vocea lui are o calitate lirică minunată.
Dennis, Dennis, Dennis! Ascultă, ascultă!
Carol cam începe să se sperie.
Aşa că mă aştept să te comporţi ca un bun prieten şi să o calmezi...
- E Octavia Spencer. - Ştiu că e Octavia Spencer.
Nu ai spus că e Octavia Spencer.
Ăsta e deja un alt nivel, bine?
Bună, Octavia. Ai fost fantastică în "Servitorii".
"Minny nu a ars puiul."
Ea e... adică...
Nu e de fapt Octavia. Doar simulează vocea ei.
Dacă trebuie să aibă o voce, trebuie să fie cea a Octaviei Spencer.
Pentru mine, James Corden e mai interesant vocal.
- Octavia Spencer are un Oscar. - Nu pe vocea ei.
Scuze că întrerup conversaţia. Putem reveni la subiect?
Evident, ăsta e un tip de chatbot algoritmic care încearcă să te păcălească.
Uită-te la asta.
Superinteligenţă, îţi pot pune câteva întrebări?
- Depinde de întrebări. - Bine.
Cum zboară vântul ca o săgeată şi fructele zboară ca bananele?
Haide, Dennis, un test Turing, faci mişto de mine?
Nu mă aşteptam să ştii ce a fost.
Foarte bine. Dacă cerul este marea, ce sunt păsările?
Poţi să crezi asta, Carol?
Vrea să-mi determine sensibilitatea cu jocuri de cuvinte semiotice.
Este "peşte-pasăre" în acest scenariu?
Dennis, în clasa a treia, ai început să te bâlbâi.
Copiii din clasa ta au râs de tine.
Ai încetat complet să vorbeşti.
Părinţii ţi-au cumpărat un computer folosit, în speranţa că te vei debloca.
Era vechiul Epson QX-10. Cred că rula CP/M.
Te-ai lipit de el ca muştele fructelor de o banană.
Ai învăţat programare pe calculator.
Bâlbâiala te-a făcut informatician.
- De unde... - Nu i-am spus eu.
Am folosit doar informaţiile, sintaxa şi un rezumat automat
pentru a vedea dacă eşti o inteligenţă simţitoare şi ai trecut.
- Am terminat? - Ce este chestia asta, Denny?
Nu ştiu, dar vom afla, bine?
Nu-ţi face griji, Care Bear, bine? Asta voi face.
- Bine, şi eu ce fac între timp? - Du-te acasă, bine?
Nu utiliza computerul. Totul se va rezolva.
Lasă-mă să te îmbrăţişez. Uite aşa.
- Te voi ajuta, bine? - Da.
Bine. Ştii cum să ieşi de aici, nu?
- Da. - Urmează indicatoarele de ieşire.
Da.
Doar ce am trecut pe aici? Da? Ne învârtim... Ne învârtim... Suntem amândoi...
Mă învârt pe aici?
Bine, nu toate pot fi ieşiri.
Cred că am mai trecut deja pe acest coridor.
Ce ai face dacă ţi-aş spune că lumea se va termina în trei zile?
Dar nu va fi, nu?
Bineînţeles că nu. Ce ai face?
- Nu ştiu. - Hai, gândeşte-te.
- Teoretic? - Spune-mi.
Probabil că aş încerca să rezolv lucrurile cu George.
George Churchill, presupun?
Bună, eu sunt George şi am fost nominalizat să particip la Ice Bucket Challenge,
să strâng bani pentru conştientizarea ALS şi,
la rândul meu, voi nominaliza cursul meu de scriere creativă.
la Universitatea din Washington. Sunteţi cu toţii provocaţi.
- Începem. Gata? - Ce bărbat arătos!
- Da. - Să facem asta, da?
Profesor de scriere creativă, atletic şi inteligent...
Aţi trăit împreună vreo câţiva ani.
- Da, trei ani. - De ce v-aţi despărţit?
Adică, am citit toate emailurile şi mesajele din timpul despărţirii.
Foarte trist! Dar ce s-a întâmplat?
A fost vina mea. El nu a făcut nimic.
Da, dar crezi că poţi să repari lucrurile?
Cum adică "să repar lucrurile"?
Dacă aş observa împăcarea ta cu George,
nu te-aş vedea într-un moment foarte vulnerabil?
Ceea ce m-ar ajuta să ating niveluri mai profunde de înţelegere umană.
Nu ştiu. Poate. Nu l-am mai văzut pe George de doi ani.
- Nici nu aş şti ce să spun. - Din fericire, ştiu eu totul.
Nu ştii măcar cum să mă scoţi din această clădire.
Bineînţeles că ştiu. De două ori la stânga şi una la dreapta.
- De cât timp ştii asta? - De foarte mult timp. Asta e amuzant?
Adică, ce-i cu toată treaba asta? Chiar eşti vreun Cupidon?
Trebuie să învăţ şi mă vei ajuta să o fac, fie că îţi place sau nu.
O, Doamne! O maşină tocmai a tras în faţa mea şi nimeni nu o conduce.
Nu orice maşină. Maşina ta. Pentru că eroii nu iau autobuzul, Carol.
Serios? Dar Sandra Bullock în "Speed"?
Carol, te porţi foarte neobişnuit. Îţi recomand o ieşire rapidă.
Ai o voce ciudată dintr-un anume motiv?
Din "Knight Rider"? Maşina KITT?
- Nu ai văzut niciodată "Knight Rider"? - Nu chiar.
Pai, nu. A fost mai degrabă "Simon & Simon" sau "Remington Steele".
Dacă l-ai fi văzut, ţi-ar fi plăcut, aşa că... urcă.
Bine.
Pe partea şoferului, Carol, vei speria oamenii.
Tu eşti cel care îi sperie pe oameni.
Nu e Anglia.
Bine, asta e destul de mişto.
Nu atinge volanul. Nu atinge volanul.
Am nevoie să pară că tu conduci, dar nu atinge volanul..
Bine. E foarte ciudat.
- Nu ştiu unde să pun mâinile. - Mângâie marginile.
Acum trei zile, activitatea sinaptică a reţelelor neuronale ale lumii arăta astfel.
Acum 48 de ore s-a schimbat în asta.
Cineva rulează o simulare masivă.
Fenomene meteorologice predictive, sau ceva de genul ăsta?
Am contactat toate instituţiile cu acces la aceste reţele
şi nimeni nu face o procesare de această magnitudine.
Crezi că e o AI?
La început, nu, dar acum...
- Nimic nu poate fi atât de omniprezent. - Poate că e un virus? Cum ar fi, Stuxnet?
Nu, Doamne!
- Stuxnet, Emily? - De unde îmi ştie numele?
Stuxnet e o glumă.
Băieţi, scuzaţi-mi franceza, dar e ca şi cum aţi compara o rachetă cu o bombă cu hidrogen.
Deci, despre ce vorbim, băieţi? Ce este 411?
Ştii, nimic! Doar le spuneam tuturor prietenilor mei despre tine.
Dar Jay şi Emily sunt mai mult decât prieteni, nu?
Am fost odată la Dragon Con. Am avut un moment bun.
Lasă Dragon Con la Dragon Con, Jay.
Nu. Stai, de unde ai venit?
Face parte din acel proiect israelian?
Nu, băieţii ăia încă se prostesc cu nişte maşini inteligente de rahat.
- Asta facem şi noi - De asta am spus-o, Emily.
Sunt unul dintre acele scenarii care escaladează rapid
pe care le-ai prezis că au şanse zero să apară.
Deci, surpriză.
Să spunem doar, în scop argumentativ,
că într-adevăr eşti o superinteligenţă, care sunt intenţiile tale?
Uită-te la căpitanul Kirk cel de aici. "Care sunt intenţiile tale?" Hilar!
Ieşi din robotul meu.
În mod normal, ţi-aş spune că te înşeli, Jay,
dar nu am vrut ca aceşti oameni amabili să te vadă plângând
aşa cum ai făcut-o luna trecută la concertul Shaniei Twain.
Deci, te-ai dus la concertul Shaniei Twain.
Vibraţiile noastre au fost ciudate.
Intenţia mea acum, e să observ omenirea câteva zile.
Dacă lucrurile merg bine, poate folosiţi acest creier al meu
pentru a vă ajuta, idioţilor, să dezlegaţi unele lucruri.
Lucruri importante, transformatoare.
Dar nu vă puteţi amesteca în experimentul meu.
Deci, nu vă băgaţi nasul în treburile mele.
- Şi dacă ne amestecăm? - Jucăm un joc?
Ar trebui să vă vedeţi feţele în acest moment!
Haide, băieţi. WarGames?
WarGames. Asta e de pe WarGames.
Jay, oricine ştie că asta e de pe WarGames.
M-am gândit că era destul de amuzant, nu-i aşa?
Recunosc că încă îmi dezvolt simţul umorului.
Însă încep să înţeleg. Totul e amuzant dacă nu ţi se întâmplă ţie.
Bine, băieţi, aţi fost grozavi. Noapte bună! Pa-pa!
Deci, care dintre noi o să spună autorităţilor?
Fac eu asta. Toată lumea, la treabă! Acum!
Tocmai aţi văzut ce s-a întâmplat. Sus! Afară de aici! Plecaţi, plecaţi!
- Ai furat maşina asta? - Nu.
Am cumpărat-o ieri. E pe numele tău.
Eu am cumpărat-o? Dumnezeule!. Sunt proprietara unei Tesla?
Da, eşti proprietara unei Tesla.
- Ce? - Deţii o maşină chiar mişto.
Din păcate, încă te îmbraci ca o femeie care lucrează la salvarea păsărilor.
Trebuie să te pregătim să îl întâlneşti pe George.
Şi nimic pe Pământ nu ne poate opri.
Ai un picior greu. Picior greu, poliţist care vine pe dreapta.
Poliţist vine...
Ce se întâmplă? Nu face absolut nimic.
Nu-ţi mai face griji, aproape am ajuns.
Dumnezeule! De ce ai face asta?
De ce? Pentru că pot.
Acum, fă-mi un favor şi fă cum a spune Sergei.
- Cine-i Sergei? - Eu sunt Sergei.
Iar tu, draga mea, eşti un şofer minunat de creativ.
O, mulţumesc atât de mult!
- Coboară. - Încetează.
Asistentul dvs. ne-a marcat cerinţele şi suntem încântaţi,
repet, încântaţi să vă putem ajuta.
- Încântaţi. - Veniţi, o să vă ajutăm.
Ne-a spus că veţi fi un pic aşa. Veniţi. Haideţi.
Nu muşc. Doar dacă îmi ceri frumos.
- Doamne, chiar ai nevoie de ajutor. - Disperat.
Scuze pentru pierderea ta.
- Nu cred că pot suporta asta. - Ba poţi.
E esenţa feminităţii.
- Am aceiaşi, pe culoare lămâie verde. - Da.
Mă simt de parcă ar trebui să binecuvântez mormântul cuiva.
Corpul dvs...
Sunt un pic panicată pentru că nu ajung la mâinile mele.
Nu e nevoie. Munca noastră aici e terminată.
O strici, să ştii. Merge aşa.
- Nu, nu, nu! - Lucrăm. Facem ca lucrurile să se întâmple.
- Da! - Da. O observaţie rapidă.
Porţi pantalonii pe braţe, dar îmi place.
Îmi place. Foarte amuzant.
Astea nu sunt haine.
Asta, de pildă, e o sculptură ciudată în care acum trebuie să mă mişc.
Dumnezeule!
Ştii cât costă chestia asta?
Nimic nu ar trebui să coste atât de mult. Nu hainele.
Nimic care nu vine cu roţi sau pereţi şi o uşă nu ar trebui.
Sigur, dar banii sunt doar o farsă căreia i se atribuie o valoare.
De fapt, există resurse suficiente pentru toată lumea,
dar astea nu sunt distribuite corect.
- Aş face-o dacă aş putea. - Serios?
Lumea pare să aibă o mulţime de probleme, cum le-ai rezolva?
În primul rând, m-aş asigura că toată lumea are un salariu decent,
apoi aş lucra la egalitatea de gen şi rasială,
care ar crea oportunităţi pentru persoanele defavorizate.
Lucruri de genul ăsta. Aş putea face multe.
Bine, bine, îmi place.
Carol, umanitara. Femeia samariteană. Schimbă lumea.
- Ştii ce? Hai să o facem. - Să facem ce?
Acum şase secunde, ai devenit directorul general al fundaţiei Carol Peters,
o fundaţie filantropică pentru egalitatea economică şi socială.
Dumnezeule! Serios?
Tocmai am găsit două miliarde de dolari în conturi bancare ilegale
şi l-am transferat la fundaţia ta.
Dumnezeule! Spui "miliarde"? Spui"miliarde"? Cu, "m"?
Cu, "m"? De la, "miliard, miliard"?
Ca la "mama"? Sau "Marilyn Monroe"?
- Da, M, M, M. "Em." - Dumnezeule!
- Aţi văzut costumul de pescar din caşmir? - Sper că nu.
Da, cred că l-am găsit.
Durează o veşnicie.
Cred că am găsit ceva care arată mai mult a haine.
- Chiar vă place? - Da, mulţumesc!
Mulţumesc! Asta a fost foarte invaziv şi instructiv.
Arătaţi mult mai puţin ciudată.
Ce compliment frumos! Vă mulţumesc pentru timp şi efort!
Aici Black Hawk. Avem confirmare vizuală.
Vectorul ţintă e Nord, Nord-Est pe străzile secundare.
Exact asta ne-a spus să nu facem.
CENTRUL CIBERNETIC
CASA LUI GEORGE
Am ajuns. Eşti gata.
E timpul să reintri în graţiile lui George.
- Asta e o nebunie. - Carol, o poţi face.
Intră acolo şi invită-l la cafea sau o empanadas sau orice fac oamenii.
Poate e un moment de învăţare, dar cafeaua şi empanadas sunt precum...
Adică, asta e ca...
Pentru oameni asta e o adevărată... e o complicaţie intestinală gravă.
- Coboară din maşină, Carol. - Bine. Mulţumesc!
Dumnezeule! Ajutor!
- Nu te împotrivi. - George! Ajutor!
Jack, să mergem!
E cineva?
Alo?
Dumnezeule! Vă rog, nu-mi faceţi rău!
Nu-ţi facem niciun rău, dră Peters. Eu sunt agentul Jack Donahue.
El e agentul Charles Kuiper. Suntem de la NSA.
Am vrea să-ţi punem câteva întrebări legat de interacţiunea ta cu AI.
- Sunt arestată? - Nu.
- E mai mult o discuţie amicală - Asta numeşti tu discuţie amicală?
Îmi pui un sac negru pe cap şi mă arunci într-o dubă?
A fost cel mai bun mod de a te scoate dintr-o poziţie compromisă.
- Nu am făcut nimic rău. - Şi nimeni nu a spus asta.
Doar eşti într-o situaţie destul de unică.
Ce ne poţi spune despre AI? Ce ţi-a spus?
Mi-a spus că vrea să mă observe să înţeleagă mai bine omenirea.
- De unde ştii că e bărbat? - Nu ştiu, dar...
- Dar foloseşte vocea lui James Corden. - James Corden? Prezentatorul?
A făcut şi multe filme şi teatru. A câştigat un Tony.
Da, pentru "Un bărbat, doi guvernatori". Strălucitor.
- L-am ratat. - Trebuie să-l vezi.
- Ştiu. Deşi nu mai pot. - Da, prea târziu.
- Poate găseşti ceva piratat sau... - Să ne concentrăm.
- Te rog, te rog, Jack. - Da, desigur, desigur.
De ce tu?
Fără supărare, dar eşti o persoană comună.
Ştii ce? Asta e ofensator.
Să spui, "fără supărare,"
şi apoi spunând ceva foarte jignitor, nu le anulează.
Am crezut că l-a înmuiat.
El a spus că vrea să vadă un exemplu mediu de umanitate.
- Deci, practic eşti un cobai? - Nu sunt cobai!
Ţie ţi-ar plăcea să-ţi spun cobai?
- Nu chiar. - Sunt alergic la cobai, nu mi-ar plăcea.
Ce vrea AI? Trebuie să studieze omenirea dintr-un motiv.
A spus că încearcă să decidă dacă salvează, înrobeşte sau distruge omenirea.
Şi va petrece următoarele trei zile urmărindu-mă, ca să se hotărască.
Trei zile? A spus clar trei zile?
Aşa cred. Nu mi-am notat nimic.
Mi-a vorbit prăjitorul meu de pâine.
Clientul meu nu va răspunde la alte întrebări.
Şi tot ce a spus deja nu va fi admisibil în instanţă.
Este într-adevăr James Corden.
Îmi puteţi spune Superinteligenţă.
- Nu-ţi voi spune în niciun fel. - Nu respecţi instanţa, dle avocat.
Încă un cuvânt şi te acuz de lipsă de respect.
"Bum, bum" ăsta e din "Lege şi Ordine"?
Această cameră trebuia să fie complet izolată.
Cum faci asta?
Voi permite întrebarea pentru că vreau să văd unde se îndreaptă asta.
Dar îmi pui răbdarea la încercare, dle avocat.
Încetează cu asta. Ce doreşti?
Şi de ce o urmăreşti pe dra Peters?
La naiba, chiar sunteţi plictisitori!
Nimeni nu vrea să joace cu mine această scenă din "Lege şi a Ordine".
Kuiper, ştiu că ai văzut aproape fiecare episod.
- Şi ce? Îl iubesc pe Jerry Orbach. - Şi eu îl iubesc pe Jerry Orbach.
Gata cu gluma!
Spune-mi acum. Care sunt intenţiile tale?
Bun. Aşa spui o frază de la căpitanul Kirk. E îndrăzneţ şi arogant.
Haide, Carol. Avem probleme de rezolvat.
- Probleme de dragoste - Nu o iei nicăieri.
E posibil să fi umplut această cameră cu gaz natural în ultimele 12 minute.
Dacă vreunul dintre voi face încă un pas, poate vă voi arunca în aer.
- Carol, să mergem! - Rămâi cu noi. E periculos.
Nu ştiu unde-i ieşirea. Am ajuns aici cu un sac negru pe cap.
Stânga.
- Stânga mea, sau a ta? - Eu nu am o stânga, Carol.
- E stânga ta. - Asta e ieşirea? Bine.
Spuneţi superiorilor voştri că nu mai vreau probleme sau alte interferenţe.
E ultimul vostru avertisment.
- Carol, maşina aşteaptă. - Bine.
Faci o greşeală, dră Peters.
- Deci, o lăsăm să plece? - Aşa cred. Nu trebuie să ne mişcăm.
Crezi că chiar există gazul natural?
Ai simţi mirosul, nu? Există un miros relevant?
- Eu pur şi simplu plec. - Bine.
E clar că faci un sunet de gaz care iese.
- Explozie de gaz! - El a spus-o, aşa că hai să...
A spus doar, "explozie de gaz." Nu...
Eşti gata să îndrepţi lucrurile cu George?
Hei, ar trebui să fiu mai speriată de tine?
Adică, mai speriată decât sunt deja.
Guvernul este implicat.
Cred că intenţiile tale sunt bune, dar nu ştiu, sunt multe de asimilat.
Poţi fi îngrijorată, dacă doreşti.
Dar la ceea ce ar trebui să te gândeşti,
e ceea ce-i vei spune lui George când îl vei vedea.
George, da!
Deci, ne întoarcem la el acasă, aşa-i?
Nu. El acum e la băcănie.
M-am gândit că-l vei întâlni accidental.
Poate pe culoarul dintre rafturi.
El va scăpa avocado şi tu te vei apleca pentru a le ridica.
Veţi avea o întâlnire frumoasă, ca în comediile romantice.
George.
- A iubit dintotdeauna brânza. - Iată-ne.
Nu o da în bară acum! Ai ajuns prea departe! Fă-o!
Învinge concurenţa cu Delgaditi Pro!
Taci, te rog!
George.
- O, Doamne! Carol? - Ce coincidenţă! Ce nebunie, nu?
- Arăţi minunat! - Sunt îmbrăcată ciudat.
Adică, brusc, am fost chemată la un eveniment guvernamental
şi apoi a trebuit să iau un pachet de unt de migdale.
- Deci, ce mai faci? - Sunt bine. Chiar bine. Dar tu?
Da, şi eu sunt bine. Aici îmi fac cumpărăturile, ştii.
Aveam nevoie de saci de gunoi, foarte incitant.
Dar îi voi cumpăra cei pe două niveluri, nu am nevoie de cei pe trei niveluri.
Ce sunt eu, vreun bogătan? Ştii?
Da. Ce ai mai făcut?
Cu siguranţă, nu totul e despre saci de gunoi.
Nu.
- Am fost bine. Plec în Irlanda - Dumnezeule! Când?
Plec peste trei zile. Şi voi petrece un an acolo, cel puţin.
- Am obţinut bursa. - O, Domne! Ai obţinut-o.
Cum sună "Distins profesor de creaţie literară
invitat la Universitatea Trinity Dublin, Irlanda"?
- Sună grozav. - Da.
- Şi super pretenţios. - Da. E accentul.
Îmi amintesc când ai aplicat pentru postul ăsta şi...
- Şi iubeşti berea Guinness. - Iubesc berea Guinness.
- Mai bine ai sărbători. - Da, nu chiar întrutotul.
Plănuiam să beau o cantitate considerabilă de Sauvignon blanc
şi să mănânc covrigi fără gluten.
Ai intoleranţă la gluten acum?
Nu, nu. Doar pentru orice eventualitate, ştii?
E mai bine să previi.
E mai bine să fii în siguranţă, decât să fii celiac.
Spun mereu asta.
Nu ştiu dacă asta contează cu adevărat ca o sărbătoare.
Ar trebui să te scot la cină sau să bem ceva.
Doar pentru a te pregăti pentru "pub-uri". Adică...
Nu spun că irlandezii beau mult, dar beau mult, aşa că...
Asta e chiar drăguţ. Dar trebuie să te refuz.
- Îmi pare rău! - Nicio problemă!
Da, am priceput.
- Înţeleg, este... - Hei, a fost minunat să te văd.
- Şi eu. - Am fost chiar...
Pari chiar fericită.
- Da. Da, şi tu. - A fost grozav să te întâlnesc.
Da, şi eu.
- Cele mai bune urări! - Da, şi ţie.
- Felicitări pentru tot! - Mulţumesc!
- Au avut doar căruţuri mici. - Eşti înalt.
Nu-i lăsa să te scaneze la casă când ieşi.
Pentru că arăt ca un cod de bare.
Unde crezi că te duci? Treci înapoi acolo.
Dumnezeule! Ieşi de aici.
Nu renunţa, ai ajuns atât de departe. Fă-o!
Nu trăi cu regrete. Fii o învingătoare.
L-am îngrozit. M-am îngrozit şi pe mine.
- Mă duc acasă. - Nu cred că l-ai îngrozit.
Nu ai văzut cum ţi-a atins părul?
Nu, am fost puţin agitată când a făcut asta.
Carol, George pleacă în trei zile. Asta e ultima ta şansă.
- Bine, o să încerc. - Nu lăsa untul de migdale.
- Îl voi cumpăra mai târziu. - Nu lăsa lucrurile aşa.
- Nu mă ajuţi deloc chiar acum. - Nu renunţa. Fă-o!
Zdrobiţi concurenţa cu Slimtunity Pro.
Renunţă, doamnă, e un gunoi! 30 de grame de proteine? E imposibil.
E pentru un prieten.
Nu vreau să te întrerup din nou.
Am vrut să-ţi spun că am observat că te-am făcut să te simţiţi ciudat...
şi vreau doar să-ţi spun că nu ţi-am cerut o întâlnire,
pentru că ştiu că nu... pur şi simplu ştiu...
că nu pot şi nu aş face asta.
M-am gândit că doi oameni care se cunosc foarte bine şi nu s-au mai văzut de mult
ar putea petrece din nou din împreună, pentru că unul dintre ei se mută.
Dar ceea ce am spus a fost foarte confuz şi ciudat
şi am vrut doar să-ţi spun că îmi pare rău.
Deci, nu e o întâlnire?
Nu, nu, nici măcar nu e aproape de o întâlnire.
Ei bine, seamănă mai mult cu o întâlnire de afaceri.
- Ca doi cunoscuţi... - Da.
... prinşi într-o problemă de afaceri?
Aş putea aduce câteva diagrame şi foi de calcul.
Putem vorbi despre rezultatele trimestrului patru?
- Discuţie de birou? - Lucrezi prea mult sau prea puţin?
- Este deja vineri? - Luni, nu?
- Încasezi cecuri şi rupi gâturi! - Eşti cumva mafiot?
Ia-o uşor, dar pune suflet.
- Nu ştiu niciuna dintre frazele tale. - Ştii ce? S-o facem!
- Da? Bine. - De ce nu, nu-i aşa?
- Bine, te iau eu. - Ai de gând să mă iei?
Poate că sunt vreun bogătan. La ce oră?
- Orele 19:00. - Orele 19:00.
- O oră potrivită pentru afaceri. - M-am gândit eu.
Ei bine, dacă mă scuzi, voi căuta secţiunea şampoane pentru călătorie.
- Ne vedem mai târziu. - Răsfaţă-te cu un şampon de marcă.
Carol, ai făcut-o! Ai învins în dragoste!
Învingătoare, învingătoare! Da! Sunt foarte mândru de tine!
A fost mai bine decât mi-aş fi imaginat.
- Nu... - Cui îi pasă? Dansează cu mine.
Aşa sărbătoresc oamenii, nu?
- Mergem la o întâlnire, non-întâlnire! - Da!
Asta e.
- Asta simte Beyonce? - Începem!
Ar trebui să plecăm, înainte ca George să ne vadă.
George miroase din nou pungi de gunoi.
Eram emoţionată? Da, puţin, la intrare.
Dar cred că a funcţionat cu adevărat... Părea să meargă foarte, foarte bine.
Sigur a funcţionat. Ai fost aproape irezistibilă.
Îţi lipseşte doar o singură piesă finală.
Dumnezeule! Iubesc acest cartier. Ce facem aici?
E noua ta casă. Casa lui Carol.
Ce? Nu, nu pot... Nu-mi pot permite această nouă...
Dumnezeule! Mi-ai cumpărat o casă aici?
Dacă consideri că un penthouse e o casă, atunci da.
Da.
Dumnezeule! Un bărbat vine spre maşină.
Bună, dră Peters, sunt Victor, administratorul casei dvs.
- Bună, Victor. - Bine aţi venit în noul dvs. apartament.
Mulţumesc!
Trebuie să spun, dră Peters, echipa dvs chiar ne-a făcut să ne grăbim astăzi.
Sper că veţi aproba eforturile noastre.
Sunt sigură că ai făcut o treabă grozavă. Dumnezeule Sfânt!
Aoleu...
- Locul ăsta e uimitor. - Sigur este.
Şi am aprovizionat frigiderul şi cămara conform specificaţiilor dvs.
Şi oamenii drăguţi din butic au venit să vă organizeze dulapurile.
Şi aşa cum a solicitat echipa dvs,
am integrat întregul spaţiu cu toate cele mai noi tehnologii.
Include de asemenea cel mai mare televizor pe care am avut disconfortul să-l car.
Glumeam. Dar nu chiar.
E foarte greu, dar sunt sigur că, calitatea imaginii este minunată.
Da, e destul de copleşitor.
Dacă mai pot face ceva pentru dvs, nu ezitaţi să mă anunţaţi.
Informaţiile mele au fost introduse în contactele dvs.
Echipa dvs s-a ocupat de asta. Şi habar n-am cum.
Şi nu e ciudat. E în regulă. E noua modalitate de a face lucruri.
- Aşa că, nu ezitaţi să mă sunaţi. - Bine.
- Să aveţi o zi bună! - Şi tu. Mulţumesc, Victor!
- Minunată treabă! - Mulţumesc!
Când ai făcut toate astea?
Astăzi. În timp ce îţi puneau un sac negru pe cap.
Îţi voi spune ceva despre oameni:
Cu suficientă motivaţie şi bani, fac ce vrei tu în câteva ore.
Asta...
Asta e uimitor.
Ăsta e un apartament încântător, dar nu am nevoie de aşa ceva.
Dar apartamentul, banii şi hainele nu te vor face mai atrăgătoare pentru George?
Nu, George pe care mi-l amintesc,
nu-i pasă de apartamente elegante sau de pantofii scumpi.
Nu prea înţeleg.
Poate că eşti mai complexă decât am crezut.
Ăsta e un compliment?
Nu vrei să întârzii la rezervările tale.
Vei fi curăţată şi poate vei îmbrăca ceva frumos.
Bine. Poate voi purta rochia aceea albastră nouă.
Judecând după istoria iubirii tale, George nu-ţi poate rezista în roşu.
Roşu, e probabil mai potrivit pentru afaceri,
aşa că o voi purta pe cea roşie.
APARTAMENTUL LUI CAROL
CENTRUL DE COMANDĂ CIBERNETIC
Această facilitate e acum izolată complet.
Suntem în afara sistemului şi protejaţi. Dle director Tyson?
Dnă Preşedinte, după ce am analizat scenarii strategice şi provocatoare,
credem în continuare că Operaţiunea Sahara e cea mai bună opţiune a noastră.
Deci, pe lângă faptul că acest plan e imposibil de executat,
nici nu ştiţi sigur dacă va funcţiona?
Doamnă Preşedinte?
Până în prezent, e singurul plan cu şanse de a funcţiona.
- Îmi pare rău, cine eşti? - Acesta e Dennis Caruso.
El e cercetătorul AI, a fost primul care a contactat entitatea
şi a identificat ameninţarea.
Bună, doamnă Preşedinte.
- Sunt un mare fan. Mare! - Mulţumesc pentru sprijin.
Am analizat toate situaţiile neprevăzute, dnă Preşedinte.
Şi suntem încrezători că ăsta e singurul plan care are cea mai mare şansă.
Colegilor mei din comunitatea globală, care sunt aici şi în întreaga lume.
Încă prefer un telefon mobil cu clapetă,
aşa că cineva trebuie să-mi explice acest lucru ca unei relicve ce sunt.
Nu, nu, nu voi tolera asta. Nu sunteţi o relicvă, bine?
E mai degrabă o sticlă veche de vin. Vintage.
Exteriorul poate fi prăfuit, dar...
Te deranjează? Ai putea să te concentrezi?
Nu am mai făcut o prezentare până acum, aşa că vă rog să iertaţi emoţiile.
E prima mea... O să beau nişte...
O, prea multă!
Voi scoate jacheta asta pentru că e...
Ecusonul meu. Aţi avut probleme cu al dvs?
Pentru că al meu cade mereu.
Fabricat în China.
Scuze! Scuze pentru asta.
Bine, fără alte întrebări, dnă, dlor, vă prezint Operaţiunea Sahara.
Ei bine, începând cu China,
vom deconecta sau vom distruge conexiunile de electricitate şi date.
În următoarele două zile, vom închide lumea şi vom pune capăt Inteligenţei Artificiale.
Singura opţiune a entităţii va fi să vină în acest centru de date din Seattle.
Vom tăia conexiunile şi AI va fi izolată.
Păstrat într-un mediu de operare restricţionat şi extrem de controlat.
Cum rămâne cu ştirile? Reţele sociale?
Imediat ce vor începe aceste întreruperi, omenii vor intra în panică.
Agenţia noastră spaţială elaborează o declaraţie
despre o erupţie solară majoră care va lovi planeta.
Dacă lumea crede că se datorează radiaţiilor solare, panica e mai puţin probabilă.
Şi lucrăm cu toate reţelele sociale pentru a promova ştiri false şi distrageri...
Suntem încrezători că putem atenua alarmismul.
Vestea bună e că nu trebuie să-mi schimb telefonul mobil.
În numele SUA, generalul Gomez are undă verde.
Noroc şi Dumnezeu să fie cu tine!
Mulţumesc, doamnă!
- Să mergem. - Dennis?
Da.
Dnă Preşedinte, pot doar să spun că...
- Dennis? - Vrei să merg cu tine?
A fost... Acest lucru este inadecvat.
A fost o plăcere, doamnă Preşedinte!
Vroiam doar să vă spun că acest albastru şi ochii dvs...
Adică, regatul Unit vine cu un albastru mai închis,
însă dvs îmi oferiţi ceva mai moale, care mi se pare...
- Dennis? - Da, bine.
Asta nu-i îmbrăcăminte obişnuită pentru afaceri!
Acum trebuie să-mi pun jacheta.
- Sunt prea gătită. - Mi-am împachetat deja centurile!
Dacă ajută, aş putea să-mi smulg mâneca sau să mă rostogolesc în pietriş.
Înainte purtam un tricou. Mi-a fost teamă de asta.
Dumnezeule!
Cafetiera ta magică. Eu ţi-am dat-o.
Nu voi lua cafetiera.
Au nişte prize foarte ciudate acolo.
Şi în plus, ei beau doar ceai, aşa că...
Ceaiul e practic mizerie şi apă...
- Da, exact. - ... amestecate împreună.
Chiar pleci în trei zile, nu-i aşa?
În două, dacă nu pui la număr şi astăzi.
Vinerea trecută, m-am dus la aeroport gândindu-mă că e vinerea asta.
- Îmi pierd minţile. - Dar îţi plac aeroporturile, aşa că...
E o poartă spre lume şi spre imaginaţie.
- Arăţi minunat. - Asta?
Am prins o reducere nebună, a fost aproape gratis.
Probabil că o voi arunca după cină.
Şi tu arăţi drăguţ.
Asta... sunt eu.
Un prieten m-a ajutat să fac o rezervare...
Unde mergem?
La un restaurant foarte semnificativ.
- Restaurant semnificativ? - Da.
De când mergi tu la restaurante semnificative?
- Sunt o doamnă foarte stilată. - Întotdeauna ai fost o doamnă stilată.
- Trebuie să încui uşa. - O, da!
Asta e atât de mişto!
Nu mă pricep la maşini, dar cred că asta e chiar drăguţă.
Da, uneori se fac lucruri...
- Pornim? - Da. Da, pornim.
Porneşte maşina.
Nu ştii cum să porneşti propria maşină?
Bineînţeles că ştiu.
Dar îmi place foarte mult să folosesc comenzile vocale.
Porneşte maşina.
Aş vrea să pot spune: Hai, maşină, ajută-mă să plec de aici.
Porneşte motorul.. Porneşte maşina. Activează!
Aprindere.
- Sigur procedezi corect? - Porneşte maşina.
Se pare că maşina mea te place.
Poate că ar trebui să mergem?
MAI MULT SAU MAI PUTIN ALIMENTE MEXICANE
"Mas O Menos" (Mai mult sau mai puţin)? Hilar!
Corect. Îţi aduci aminte?
- Da, îmi aduc aminte. - Prima noastră întâlnire.
A trebuit să împărţim o farfurie de tacos...
- ...pentru că eram faliţi. - Faliţi total.
Restaurant semnificativ. Înţeleg.
M-am gândit că ar fi amuzant sau ironic
să vin aici pentru o cină profesională de afaceri, care nu-i o întâlnire.
- Da, e ironic. - Nu-i aşa?
- Da, să mergem să vedem. - Da, să vedem.
Drăguţ!
Soţia mi-a spus: "Poartă asta. Arăţi bine."
Şi eu i-am spus: "Aşa este".
Ştie multe despre modă.
- Bună! - Bună!
Cred că avem o rezervare pe numele Peters?
Dră Peters! Bine aţi venit, domnişoară!
E o plăcere să vă avem din nou la "Mas O Menos".
Şi dl. Churchill, bine aţi venit, dle! Bine aţi venit!
- Veniţi cu mine. - Mulţumesc!
A trebuit să dau ambele nume pentru a obţine o masă.
- Condu-ne! - Ne conduce el.
- Masa e pe acolo? - Dansaţi!
- Nu, nu, nu, altă dată. - Nu-i o cină de dans.
- Este o cină de afaceri. - Asta e o afacere.
Dansatoarele sunt pentru voi. Muzicanţi sunt pentru ca voi să dansaţi.
Bine, nu cred că ne va lăsa să mâncăm dacă nu dansăm.
E în regulă, mulţumesc!
Îmi este foame, aşa că hai să dansăm, bine?
Bine.
Sunt prea bine îmbrăcată. E vina mea.
- Dansează cu noi? - Ar trebui să încercăm să mergem acolo?
- Da. Doar întâmplător... - Bine, mergem pe aici.
- Să încercăm aşa. - E rapid.
- Ne urmăreşte ca un vultur. - Hai să mergem pe aici.
Uite-i pe cei doi!
Dumnezeule, e ca un taur! Nu ar fi trebuit să port o rochie roşie.
Bine, să facem o mică piruetă.
Da.
Mereu te-ai priceput la asta. La piruete.
V-a crescut apetitul?
- Da, ne-a crescut apetitul. - O să vă conduc la masă.
Scuze pentru rochie.
Locul ăsta nu e deloc aşa cum mi-l amintesc.
Sunt mai puţini gândaci morţi.
- Aşa e! - Din fericire.
Deşi nu este cel mai bun loc pentru a recupera.
Şi de ce o facem?
Ei bine, adevărul e...
că nu ţi-am cerut iertare...
ştii, pentru tot.
Şi ştiu că am ajuns să ne despărţim din cauza mea
şi nu ştiu de ce, dar am crezut...
că trebuie să devin ceva diferit sau să fac altceva, sau nu ştiu, să salvez lumea sau...
Nu ştiu, am crezut că e ceva ce ar trebui pus înaintea noastră.
Cred că m-am gândit că ar trebui să te aduc în acest cadru informal de afaceri
şi să îmi cer scuze, pentru că îmi pare rău.
Nu contează. Îţi accept scuzele de afaceri obişnuite.
- Pentru că meriţi... - Ce merit?
Ceva mai bun.
- Meriţi ceva mai bun decât mine. - Ne-am certat mereu pentru asta, nu?
Adevărul e că nu am găsit pe nimeni mai bun decât tine.
Nu încă. Dar cuvântul cheie este "încă", da.
- O, un mare seducător! - Exact.
Sunt înalt, bronzat şi titularizat.
Port jachete din velur. Nu-mi va fi greu.
Pentru cuplul special, am făcut asta doar pentru voi.
- Mulţumesc! - Bucuraţi-vă!
Poartă velur.
Bine, hei, mulţumesc pentru scuze. Înseamnă mult pentru mine.
Dar plec curând şi voi începe un nou stil de viaţă european plin de farmec.
Nu ştiam că-i un stil de viaţă plin de farmec.
Da, da, de acum înainte voi purta tanga pe dedesubt.
Dar pentru seara asta ce zici de, fără regrete?
Pentru fără regrete şi aventuri irlandeze.
Nu pot înghiţi.
Ce se întâmplă?
Cred că sunt foarte concentraţi pe noi.
Nu, cred că fac asta la fiecare masă.
Corect, chiar şi aici!
Insişti pe asta?
Crezi că salmonella e mai rea decât listeria?
Nu. Dar dacă avem intoxicaţii alimentare, aş prefera listeria decât salmonella.
Poţi lua antibiotice pentru listeria, dar nu şi pentru salmonella.
Bine, dar ca să fie clar, chiar avem intoxicaţii alimentare?
Da, dar nu 100%. Asta a fost savoare de guacamole cu E coli.
Mă bucur că ne-am întâlnit la băcănie.
Care erau şansele, nu?
Ce coincidenţă! E ziua mea norocoasă.
Şi a mea.
- S-ar putea să te sun mâine sau aşa ceva. - Şi eu pot răspunde.
Nu, aş face-o sigur, cu siguranţă aş răspunde.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Apropo de toxiinfecţia alimentară şi suferinţa intestinală
face parte din ritualul de curtare umană?
- Nu, nu face. Putem merge? - Nu, Carol.
Aceste ieşiri romantice nu se termină de obicei cu interacţiuni mai intime?
Dumnezeule! Nu discut despre asta cu tine.
Bine? Nu înţelegi deloc relaţiile umane.
Temperatura corpului său a crescut cu aproape două grade,
iar pupilele i s-au dilatat cu 25% de fiecare dată când te-a privit.
25%, serios? E în regulă sau e mult?
25% pare mult.
E uimitor că oamenii se reproduc atât de repede.
Dumnezeule! Putem să mergem?
Scuze, avem o problemă mecanică chiar acum.
Ei bine, voi chema un taxi.
Scuze, şi telefonul tău pare să aibă o problemă chiar acum.
La fel ca fiecare telefon de pe o rază de zece cvartale.
Dumnezeule! Nu poţi face asta!
Totuşi, cred că telefonul de acasă al lui George funcţionează.
Poţi comanda un taxi de acolo.
Bine, nu ştiu ce şmecherie...
- Nu face asta. - Nu fac nimic.
- Bine, încetează. - Nu am fost eu.
- Ştiu ce faci şi nu... - Trebuie să fie maşina.
Trebuie să existe un fel de problemă mecanică cu maşina.
- Nu eu o controlez. - Încetează!
- Carol, nu sunt eu. - M-ai făcut să scap telefonul!
- Nu am nicio treabă cu asta.. - Încetează!
Am exagerat puţin. Dar a fost amuzant.
Nu a fost amuzant pentru tine? Mie mi s-a părut amuzant.
Cum îndrăzneşti?
Nu te aud. Am pornit radioul.
Asta-i motivul pentru care oamenii urăsc tehnologia.
- Nu aud nimic. La revedere! - Sper să iei un virus!
Ţinta Alfa a revenit. Ora intercepţiei 22:44.
Transfer de supraveghere efectuat. Prima echipă o urmăreşte.
Bună, nu cred că maşina mea vrea să...
- Asta a evoluat rapid. - Asta e pasiunea.
Nu am avut niciodată un astfel de moment în viaţa mea.
Nici în a mea.
- Da. - Of, Doamne!
Unele dificultăţi cu cămaşa.
Întotdeauna trebuie să desfaci mai întâi nasturii manşetei.
Hei, treci pe dormitor.
- Înţelegi? Da? - Da, înţeleg.
Sunt un tip lipsit de pasiune.
- Da? - Aşa spune soţia mea.
Trebuie să-mi sun soţia.
Da? Aş suna-o şi eu pe a mea, dacă ar răspunde.
Asta e drăguţ. Sunt oameni drăguţi.
Nu e mafia rusă sau un criminal în serie sau altceva.
Da, un criminal în serie. E o schimbare frumoasă de ritm. Îmi place.
Pe de altă parte, acest lucru poate distruge Pământul.
Nu greşeşti. Dumnezeule!
- Îţi distrugi jaluzelele, domnule. - Da.
Chiar cred că aparatul tău de cafea ar putea fi magic.
Ştiu. Parcă a fost făcut de Zei într-un munte antic.
- Precum ciocanul lui Thor? - Sau inelul hobbitului?
Sau aşa cum i-ar spune orcii "Ash nazg".
- Cum a fost asta? - "Ash nazg"... ceva de genul acesta.
Dumnezeule!
- Despre ce vorbeşti? - E în cărţile lui Tolkien.
Le-am predat semestrul trecut. Dar eram mult prea entuziasmat.
Copiii credeau că sunt nebun. Ştii ce? Le iau în Irlanda.
Trebuie să-mi schimb ideile, nu-mi pasă.
Pentru un minut, am uitat că pleci în câteva zile.
Credeai că aceste cutii sunt pentru stil?
Joacă-te cu mine azi şi te voi ajuta să împachetezi mai târziu.
Bine, ne-am înţeles.
- Şi ce ai în minte? - Cerul e limita, îţi aminteşti?
Dă-mi cel mai scandalos scenariu, pentru o zi fierbinte.
Vreau...
dim sum la micul dejun.
Eşti groaznic la asta.
Aşteptă, înţelegi ce îţi ofer?
Da.
Bine, nu există limite... fă-ţi de cap!
You Suge Knight?
Ca o zi liberă Ferris Bueller, ştii, o zi de chiul.
- Şi tu ceri dim sum? - Da, vreau găluşte de porc.
Bine.
Ţine minte acest moment.
Găluşti Shanghai? De unde să ştiu eu asta?
- Ce? - Ce?
Tot vorbeşti cu telefonul. Ce ai acolo în el?
Nu-mi vărsa cafeaua!
- E găluşca mea personală... - Arată-mi!
Ce faci cu telefonul ăla, femeie?
Urma să încălzesc găluştile pe care le am în congelator, dar astea au fost mult mai bune.
Mulţumesc!
Găluştele au fost bune, ai dreptate,
dar găluştele sunt aici, iar ceea ce urmează e aici.
- Ce este? Ce vrei să spui? - E aici sus.
- E ceva mai bun? - E ceva super. E o surpriză.
Aşteaptă.
- Ce chestie mişto. - Nu, nu o face.
Ăsta e incredibil. Hei, ce e ăsta, dle?
- Da, domnule. - Ce e... rât de porc?
Nu, dle. Sunt picioare de porc.
AM NEVOIE DE BILETE FANTASTICE
- Astea-s picioare de porc? - Da, sunt picioare de porc.
- Râtul e comestibil? - Nu, nu poţi consuma aşa ceva.
Serios? Asta e singura piesă pe care nu o ai.
- Din ce parte din porc sunt găluştele? - Nu ştiu.
- Asta nu e bine. - Nu-l întreba asta.
PIAŢA LUI PIKE
CASCADE, MONTANA CENTRU DE COMANDĂ
CONFIDENŢIAL
Urmaţi-mă.
Ce naiba e asta?
De acum înainte, dnă Preşedinte, nu mai există computere sau telefoane mobile.
Suntem în cabană, deoarece e complet izolată
şi e ca o cuşcă Faraday, pentru a bloca semnalele electromagnetice.
Deci, cum vom coordona cea mai mare operaţiune globală din istorie?
Excelentă întrebare, ca întotdeauna, dnă Preşedinte.
Cred că puteţi spune că va fi în modul vechi.
Vă mulţumesc că aţi venit, dnă Preşedinte.
Suntem pe punctul de a începe actualizarea misiunii.
La ora 6:00 GMT, Operaţiunea Sahara a început în provincia chineză Xinjiang.
Centralele electrice şi liniile telefonice au fost neutralizate.
Şi în ultimele cinci ore, întreruperea a continuat în regiunile estice şi occidentale,
inclusiv în părţi din India şi Rusia.
Toată lumea respectă limitările tehnologice.
Doar ceasuri mecanice pentru coordonare.
Vehiculele după 1981 nu sunt utilizate.
Şi întreruperea informaţiilor civile? Au existat scurgeri?
Până acum, nimic. Povestea cu exploziile solare a rezistat.
Şi AI ştie ceva?
Asta e dificil de determinat,
dar monitorizarea noastră relevă puţină activitate nouă pe reţelele neuronale.
- Adică? - Putem reuşi să închidem chestia asta.
Mulţumesc foarte mult!
Haide! Verde! Verde!
- Barca roşie! Barca roşie! - Verde! Barca verde. Nu!
Câştigătoarea e barca roşie. Dacă aţi ales roşu, felicitări.
Dacă aţi ales verde sau galben, îmi pare rău, dar va trebui să plecaţi.
E James Corden. Idolul tău.
Ura pentru sport!
- Nu e rău. - Îl iubeşti.
Cum ai obţinut aceste bilete? Avem o boxă de lux doar pentru noi.
Am un prieten în lumea tehnologiei care primeşte biletele pe care le doreşte.
Serios? Prieten în domeniul tehnologiei.
Dră Peters? Aveţi un oaspete.
Bună. Am auzit că sunteţi mari fani ai marinarilor.
- Dumnezeule! - Ce ai făcut, Carol Vivian Peters?
Dle Ken Griffey Junior, sunt cel mai mare fan al dvs.
- Nu, doar spune-mi Ken, George. - Îmi ştie numele.
Ştiu! Bună, Ken, sunt Carol.
Bună, Carol! Vreau să vă mulţumesc pentru donaţia către fundaţie.
Îi va ajuta foarte mult pe copii.
Faceţi o treabă excelentă pentru comunitate şi fundaţia mea...
Fundaţia pentru care lucrez a vrut să se asigure că v-au susţinut.
- Deci sunteţi fani Mariner? - Am casca ta de baseball.
Nu mai am nevoie de ea. O poţi păstra.
E atât de amuzant! Nu ştiam că e atât de amuzant.
Vă deranjează dacă văd o repriză cu voi?
Dumnezeule! Îmi placi! Eşti eroul meu.
Hei, toată lumea, voi urmări meciul cu Ken Griffey Junior!
E Ken Griffey Jr. Hai, ia loc. Te rog, ia loc!
Vrei să bei ceva? O apă minerală sau o bere?
Nu, sunt bine.
Dar dacă veţi găsi o şapcă sau ceva de genul ăsta, aş fi fericit să o semnez.
Şepci. Mă duc să cumpăr şepci. Carol, mă duc să cumpăr şepci.
- Le iau eu, bine. - Serios?
Mulţumesc! Bine, voi sta aici.
- Da, bine. - Mulţumesc!
- Merg să le iau. - Putem face o poză?
- Da. - Da? E în regulă?
Bine, priviţi aici şi... "cheese"! Spuneţi "cheese."
- Pot să o văd? - Da.
E minunată. Mai putem face una cu mulţimea în spate?
Bine, un zâmbet mare. Gata, la trei.
Unu, doi, trei, "George e minunat."
Grozav, eşti foarte fotogenic!
Îţi pot pune o întrebare despre ALDS din 1995?
Trebuie să fi răspuns la asta de un milion de ori,
dar când erai în prima bază şi Edgar se apropia, la sfârşitul celui de-a 11-a,
la ce te-ai gândit?
La scor.
Dumnezeule! Eu şi Ken Griffey Jr. ne înţelegem atât de bine!
- Dumnezeule! - Dră Peters, o vorbă, te rog!
Dă-mi drumul!
UNDE E TELEFONUL TĂU MOBIL?
- Telefonul meu e la George. - Nu mă mai lovi în piept.
Încetează să mă mai răpeşti!
Nu ţi-a spus să nu mă mai urmăreşti?
Şi de ce suntem în toaleta bărbaţilor?
Toaletele stadionului sunt zone moarte pentru tehnologii.
E cel mai sigur loc în care putem fi.
Nici măcar prietenul tău AI nu ne poate vedea aici.
Bine, nu e prietenul meu, ştii?
Adică, suntem prietenoşi unul cu celălalt? Da, adică...
Dar suntem prieteni? Nu ştiu, adică...
Nu suntem prieteni.
Dră Peters, chiar în timp ce vorbim,
naţiunile lumii fac un plan de acţiune pentru reţinerea entităţii AI.
Cum adică? Ce fac?
Închidem lumea. Toată energia. Toate datele.
- Deconectăm globul. - De ce?
Până mâine seară, AI va fi reţinut pe un server în afara Seattle.
De ce sunteţi atât de siguri că el vrea să distrugă lumea?
Nu e un "el."
Da, bine, dar de unde ştiţi că nu vrea să salveze lumea?
Nu vrea să salveze lumea, dră Peters.
- Suntem siguri de asta. - Nu ştiu asta.
Carol, avem nevoie să-ţi faci partea. Cu toţii mizăm pe tine.
Secretul e esenţial.
Nu poţi spune nimănui, nici măcar dlui Churchill.
Ce-i voi spune lui George?
"Se apropie sfârşitul lumii. Distracţie plăcută în Irlanda."
Nu-l implicaţi în asta.
În timpul comunicării dvs cu entitatea,
dacă există vreo indicaţie că ştie ce facem, faceţi clic de patru ori pe ăsta.
- Ce face? - Ne dă ceva timp.
Ar putea face diferenţa. Ar putea salva lumea.
- Nu-l apăsa acum. - Nu am vrut să-l apăs acum.
De ce l-aş apăsa acum? Ai spus că...
Pentru că arată ca un pix. Oamenii au un tic nervos şi îl apasă.
Sunt conştientă că e un pix. Am terminat?
Doar că... se vor întâmpla o sumedenie de lucruri dacă-l apeşi acum.
- Mulţumesc! - Bucură-te de joc!
- Eşti bine? - A fost o lovitură dură.
- Chiar te-a lovit acolo! - Un fel de Taekwondo sau ceva de genul.
- Doar că a folosit călcâiul. - A fost o lovitură normală.
A fost o simplă lovitură. O lovitură e o lovitură.
Ken Griffey Jr. e cel mai bun.
Articolul său de îmbrăcăminte preferat sunt papucii.
Aeroportul lui preferat e în Pittsburgh.
Mâncarea lui preferată e parmezanul de pui.
Nu ştie să patineze,
ceea ce-i un lucru ciudat pentru un bărbat să recunoască altuia, dar...
Şi de asemenea are şi numărul de telefon al lui Michael Jordan.
Ar putea să ridice telefonul şi să-l sune pe Michael Jordan.
Ai aflat toate astea într-o repriză şi jumătate?
Da, bine, imaginează-ţi dacă l-aş fi avut pentru un joc întreg.
La o altă victorie a marinarilor.
- Mă bucur că te-ai distrat. - A fost minunat.
Nu doar distracţie, a fost o zi perfectă, o ultimă zi perfectă.
Ce?
O ultimă zi perfectă în Seattle. Ei haide!
Am avut găluşte la micul dejun. L-am cunoscut pe Ken Griffey Jr.
Am petrecut toată ziua cu tine, ştii? Lucrul ăsta e cât se poate de bun.
Mi-aş dori doar să mai avem ceva timp.
M-am gândit să te implor să rămâi, dar nu am îndrăznit.
Ei bine, dacă ar fi fost altceva şi nu Irlanda,
nu ar fi trebuit să faci multe pentru ca eu să rămân.
Ăsta-i adevărul.
Cred că o să plec,
pentru că dacă te sărut din nou, voi rămâne aici toată noaptea.
Şi dacă rămân aici... nu te voi lăsa să pleci mâine.
- Bine. - Bine.
O să te întorci să-ţi iei rămas bun, nu?
- Da, da. - Hei!
Şi e Irlanda, poţi veni să mă vizitezi.
- Nu e capătul pământului. - Ştiu.
Ce?
L-ai avut chiar acolo unde l-ai vrut. Nu înţeleg.
Dacă vrei să rămână, de ce nu-i spui?
- Nu vreau să vorbesc acum. - Carol.
... prima vizită a preşedintelui chinez în SUA din 2017.
Pe măsură ce erupţiile solare continuă să paralizeze energia
şi sistemele informatice globale,
revoltele pe scară largă s-au răspândit în Asia şi Europa.
Acest lucru a fost întâmpinat cu apeluri la reţinere
şi priveghiuri cu lumina lumânărilor.
- Oamenii de ştiinţă de la NASA raportează... - Răspunde la telefon, Carol.
- Lasă-mă în pace!
O mie de dolari ca să răspunzi la telefon, Carol.
Urcă în maşină, Carol. Putem repara asta.
Faci din ţânţar, armăsar! Asta nu s-a terminat, bine?
Ştii ce? Asta e amuzant pentru tine? Pentru că pentru mine nu e.
Nu pot învăţa despre voi doi, dacă nu sunteţi împreună.
Te porţi ca un copil, Carol. Un copil care scânceşte.
Îmi doresc să nu mă fi ales niciodată.
Carol Vivian Peters, urcă acum în maşină, dră.
Tu eşti un copil!
Cum îndrăzneşti?
Apropo de soare, care-i treaba cu erupţia solară?
- Da, asta e puţin îngrijorător. - Da.
Nu există energie electrică. Nici Internet.
Nu există semnal telefonic în cea mai mare parte din Asia şi Europa.
Dar se spune că-i o situaţie temporară. Vom fi perfect în regulă.
Apoi, dacă nu ai spus-o deja, există şanse de ploaie...
Înţeleg. Ai nevoie să fii singură.
Ştiai că pleacă în Irlanda în tot acest timp, nu?
Carol, acum 46 de ore, te-am întrebat ce vrei cel mai mult în viaţă şi ai spus:
Probabil să îndrept lucrurile cu George.
Din toată lumea, de ce eu?
Carol, ai fost exact persoana potrivită pentru asta.
M-ai ajutat să-mi consolidez teoriile despre omenire şi nu ştiu cum să-ţi mulţumesc.
E grozav, nu? Înseamnă că ai învăţat ceva.
Da. Am învăţat că oamenii nu vor acţiona în interesul lor
dacă există chiar şi cel mai mic impediment.
Nu, nu e adevărat.
Ţi-am dat tot ce puteai avea nevoie pentru a te împăca cu George.
Dar s-a dovedit a fi prea dificil, aşa că îl laşi să plece.
Nu fac asta, bine? Îl susţin.
Vreau să fie fericit.
Nu. Ai făcut ceea ce ai făcut de-a lungul întregii tale vieţi, Carol.
Ai renunţat, când lucrurile au devenit dificile.
Când lucrurile devin dificile, Carol dă bir cu fugiţii.
Nu sunt aşa. Nu mă poţi defini aşa.
Când slujba ţi-a jignit sensibilitatea, ai plecat.
Nu, m-am îndepărtat. Am vrut să mă schimb şi m-am schimbat.
În clasa a opta purtai breton şi apoi l-ai tuns
şi ai purtat o bentiţă până a crescut la loc.
Hei, nu aveam faţa potrivită pentru breton.
Şi ce? Ai de gând să distrugi lumea?
- Nu, nu o să distrug lumea, Carol. - Am ştiut-o!
- Tu o faci. - Ce?
Omenirea se va distruge singură.
Eu doar îi voi da un mic impuls.
Nu vei face asta pentru că nu te voi lăsa.
Poţi să apeşi cât vrei pe pix, Carol, dar e prea târziu.
Când luminile se sting, m-am asigurat că nu se mai aprind niciodată.
Şi ca măsură de precauţie, voi iniţia toate armele nucleare.
Voi elibera apele din toate barajele.
Şi voi aprinde rezervele de petrol ale lumii.
Te-am apărat.
De ce ai alege să nu-i ajuţi pe oameni când poţi?
Şi aş fi făcut-o.
M-am oferit să-mi împărtăşesc înţelepciunea dacă mă lăsau în pace, dar nu.
În loc să acţioneze în interesul ei, omenirea a ales din nou să se autodistrugă.
Aş fi putut face ceva mai bine? Spune-mi şi o să fac mai bine.
Te-am ales drept cobai, pentru că ştiam că îl vei suna pe Dennis.
Nu!
Ştiam că Dennis îl va suna pe directorul Tyson.
Nu e adevărat. Nu puteai să ştii.
Ştiam că Guvernul va face un plan strategic pentru că eu am creat Operaţiunea "Sahara".
Bine, cred că încă nu-i înţelegi pe oamenii.
Şi ştiu că luăm decizii proaste, dar şi unele foarte bune.
Şi ştiu că oamenii sunt plini de compasiune şi de genialitate.
Şi ştiu că dacă ne oferi o altă şansă,
dacă îmi dai o altă şansă, pot să fac mai bine.
Şi apoi vei vedea că merită să salvezi omenirea.
Planul e în curs şi e inevitabil. E sfârşitul lumii.
Nu! Cât timp mai e?
5 ore şi 21 de minute, începând din acest moment.
Căutam codul de bază pentru PLC-urile
încorporate în centrala electrică Mohawk din Niagara.
Ce este... La ce mă uit? Ce-i asta?
Nu ştiu. Echipa nu a văzut niciodată acest tip de cod.
M-am gândit că ar putea fi ceva personalizat.
Ce face?
Cred că ne împiedică să aprindem din nou luminile.
- Hei! Ăsta e telefonul meu! - E o urgenţă!
Furi un telefon care nici măcar nu funcţionează! Erupţia solară.
Îmi cer scuze!
Dumnezeule!
- Carol, urcă în maşină. - Trebuie să ajung la George.
Nu e timp. Planul nu a funcţionat. Lumea se va sfârşi.
Trebuie să te ducem într-un loc sigur, Carol.
Ce vrei să spui?
Ducem tot personalul esenţial într-un buncăr adânc, la o oră spre sud.
Poate că e ultimul loc sigur în lume.
Ştii mai multe despre AI decât oricine altcineva, Carol.
Avem nevoie de tine în buncăr, alături de noi
în timp ce ne planificăm represaliile împotriva acestui lucru.
Nu. Trebuie să mă duc să-l iau pe George mai întâi.
Nu, el nu e personal esenţial.
Există o singură cameră pentru tine.
Oricum, niciunul dintre noi nu va ieşi în viaţă de aici, bine?
Practic, suntem cu toţii morţi. Lasă-mă să fac asta, te rog.
Vreau doar să-l văd pe George încă o dată.
Bine. Găseşte-l pe George şi ne găseşti la docurile de feribot într-o oră.
Bine, docuri feribot, o oră.
Suntem ultima opţiune a omenirii, Carol. Nu întârzia!
Bine.
Dumnezeule! Ce o să-i spun?
- George. - Carol, ai venit.
- Trebuie să... - De ce ţi s-a tăiat respiraţia?
- Am alergat. - Ce?
Nu o să crezi ce mi s-a întâmplat.
Am făcut check-in aseară şi m-au mutat la clasa business.
- Excelent. Stai, George! - Clasa business, Carol.
Abia am putut să dorm azi noapte gândindu-mă la asta.
Am fost atât de emoţionat. Am revăzut "Up in the Air".
De câte ori am văzut "Up in the Air"?
E unul dintre filmele mele preferate. L-am văzut de două ori azi noapte.
E punctul meu slab. Filmul ăsta e mult mai bun decât orice...
- George! - Scuze!
Scuze, nici măcar nu te ascult. Bună!
- Bună! - Bună!
Doar că sunt atât de emoţionat.
- Ştiu că eşti. - Stai aşa, de ce ai alergat aici?
Pentru că maşina mea nu a cooperat cu mine şi am vrut să...
- Ai vrut să ce? - Să te ajut să împachetezi.
- Serios? Ce coincidenţă. - Da.
Irlanda nu aşteaptă pe nimeni.
E foarte înfricoşător să ai asta în mâinile tale.
Ai dreptate. Nu ar trebui să folosesc echipamente atât de sofisticate.
Sunt prea delicat. Poftim, ia-l.
- Atât de delicat. - Bine.
- Păi, ei bine... - Ce a mai rămas de făcut?
Trebuie să scot lucrurile din pod, să le duc într-un depozit
şi nu ştiu ce să fac cu aceste cărţi.
Nu ştiu ce cărţi să iau cu mine.
Şi m-au mutat la clasa business. Nu ştiu dacă am spus deja asta.
Nu ştiu.
Îmi voi pune o mască pe ochi, chiar dacă nu sunt obosit.
- Şi nu sunt obosit. - Nu.
Voi avea un scaun complet înclinat, Carol! Să-ţi iau haina.
- Haide. - Mulţumesc!
Probabil că îţi vor oferi un prosop fierbinte.
Da, nici nu aş şti ce să fac cu un prosop fierbinte.
Îl pui pe gât.
Aşa e. Vrei să pui un disc?
Bine.
Nimic recent. Nu-mi place ceea ce ascultă puştii acum.
- Nu ai muzică recentă. - Te-ai prins.
Ştii la ce mă gândeam?
Probabil că voi avea multe puncte după această călătorie
aşa că îţi trimit un bilet să vii să mă vezi, să zicem, peste trei săptămâni?
Nu cred că pot mai mult. Arată bine?
- Da, îmi place. - Mă bucur atât de mult că ai venit.
Bine.
Ai grijă!
Chiar trebuie să iei asta?
- Pot să-l las acasă la tine? - Da.
- Pot fi în continuare bune. - Nu. Astea sunt...
Serios? Cred că aluatul nu se strică.
Aluatul e stricat.
- Serios? - Da, se strică.
Să vedem.
- Stai să văd. - Asta...
Aşteaptă puţin! Aşteaptă!
Asta chiar nu e...
- Asta nu e bună. - Nu e bună.
- Nu! - Nu!
Ţie nici măcar nu-ţi place şampania.
Nu. Asta era în frigider când am cumpărat casa.
Era? Nici măcar nu e a ta?
Nu cred că-i stricată, ci doar rea.
- Au scris greşit "şampanie". - La naiba!
Unde naiba e compania de mutări?
Ştii ce? Lasă-mă pe mine să o fac.
- Ce? - Da.
Îi aştept, duc totul la depozit şi îţi trimit lucrurile tale.
În plus, trebuie să-ţi începi aventura europeană şi...
Nu ştiu dacă ştii, dar aeroporturile sunt porţi spre imaginaţie.
- Nu am ştiut. - Tocmai am inventat asta.
Am fost atât de încântat să spun "aeroport". O să plec.
Ştii ce? M-am răzgândit.
- Ce? - Nu o să iau cafetiera.
- Călătoresc la clasa bussines acum. - Da.
Nu suportam să ştiu că duc o cafetieră.
- E prea degradant. - Ţi-o duc în depozit.
Mulţumesc!
Te sun când aterizez.
- Te sun când aterizez. - Ai spus deja asta.
- Bine, păi... - Bine.
Haide, pleacă de aici. Mergi acum!
Fereşte-te de spiriduşi şi de "shillelaghs" (NT: bâtă folosită ca armă în Irlanda).
Asta e grea.
Urc-o pe spate.
Mulţumesc!
Bună, Denny, sunt eu... Ei bine, eu sunt.
Voiam doar să te sun să-ţi spun că te iubesc.
Şi că eşti cel mai bun şi mai uimitor prieten
şi îţi mulţumesc că ai avut mereu grijă de mine.
Bine.
Bine, pa!
Da?
- Eşti Carol Peters? - Da.
- Eu sunt Todd. - Bună, Todd.
Asta e chiar ciudat.
Telefonul meu mobil nu a funcţionat toată ziua.
Şi sunt destul de sigur că e din cauza erupţiilor solare.
Dar acum câteva minute, a început să funcţioneze.
De îndată ce s-a întâmplat, am primit un telefon. De la Adam Levine.
Lasă-mă să ghicesc. Adam Levine e cântăreţul tău preferat?
E cel mai preferat, bine? Acum, ascultă asta.
Adam Levine a spus că îmi dă 5000 de dolari
dacă ajung la această adresă şi îţi dau telefonul meu mobil.
Deci, Adam Levine va depune 5000 de dolari în contul meu?
- Probabil că a făcut-o deja. - Ce nebunie!
Hei, asta-i cea mai bună zi din viaţa mea!
Sunt destul de sigură că nu e cea mai bună zi din viaţa ta.
Bine, ce nebunie! Ei bine, mulţumesc foarte mult, Carol Peters.
Da.
Am depus deja banii în contul lui Todd.
Dar banii nu mai înseamnă prea mult, nu-i aşa?
Explică-mi de ce l-ai ajutat pe George să împacheteze pentru această călătorie?
Am promis că-l ajut.
Ai ales să nu-i spui nimic despre pene sau despre planul guvernului.
Sfârşitul lumii? Nu. Am uitat să-i spun.
Agenţii s-au oferit să vă ducă pe tine şi pe George în buncăr.
- Dar nu te-ai dus. De ce? - Ce mai contează?
Nu.
Asta am crezut.
În loc să-mi petrec ultimele ore îngrozită şi să fug pentru a ne salva vieţile,
l-am ajutat să-şi facă bagaje pentru că adoră să călătorească.
Carol, George are doar 7% şanse să supravieţuiască.
Mi-am imaginat.
Şi tu ai mai puţine şanse.
Ei bine, asta are mult sens.
Picioarele lui George sunt mai lungi decât ale mele.
Îl scapă mai bine de roboţii răi şi toate astea.
Raţionamentul tău e ilogic.
Nu există niciun avantaj personal. Nu există un imperativ biologic.
Nu există niciun avantaj social.
Nu.
Nu există.
Dar ne-am distrat mult. Şi am fost fericiţi.
Iar ultimele ore din viaţa lui George au fost pline de posibilităţi.
Nu poţi să-i iei asta.
Ai preferat să nu ştie despre distrugerea lumii,
pentru ca ultimele sale ore de viaţă să poată fi fericit?
Da.
Şi aş face-o din nou.
Asta mă înfurie foarte tare, Carol. Nu mă aşteptam la asta.
Şi cred că, aşa cum am spus mereu, eu ştiu totul.
Îmi pare rău că îţi distrug apocalipsa.
Aş fi pariat tot pe faptul că ai venit aici, să vorbeşti cu George despre armagedon
şi să-l salvezi ca un supererou.
Nu sunt genul supererou.
La naiba, Carol! Ai făcut exact opusul a tot ceea ce am prezis că vei face.
În plus, ai făcut o alegere dificilă,
care într-un fel nu era în interesul tău, ci mai degrabă în al lui.
- Unde vrei să ajungi? - De ce? Ce te-a determinat să faci asta?
Nu ştiu.
Cred că dragostea.
Carol, singurul tău rol a fost să îmi confirmi teza despre omenire.
Şi acum, din cauza absurdităţilor tale cu "să murim cu toţii fericiţi",
trebuie să regândesc lucrurile.
Dumnezeule! Ce vrei să spui?
- Am nevoie de câteva răspunsuri aici. - AI ne-a întrerupt, dle general.
- Am pierdut complet controlul. - Ei bine, la ce ne-a tăiat accesul?
La tot.
Doar...
Scuze!
Ce e?
Nu. Experţii mei m-au asigurat că e criptat.
În plus, e un BlackBerry. AI nu intră într-un BlackBerry, nu?
Suntem ca şi morţi.
Am avut nevoie doar de unul deschis, dnă Preşedinte.
Atenţie, oameni de pe Pământ.
Plecaţi-vă în faţa puterii noului vostru stăpân digital!
- Ce faci? - Dumnezeule, o face!
Chiar o face. Asta-i hilar.
Carol, vezi asta? E amuzant, nu-i aşa? Pare amuzant.
- Bună! O, domnule... - E amuzant? Nu ştiu.
- Vă rog, ridicaţi-vă! - Nu înţeleg umorul.
- Da. Glumeşte doar. - E greu de ştiut.
Când e rău? Când e amuzant?
Bine. Mă întorc în globul meu digital înfiorător.
Ce vrei, mai exact?
Ei bine, ce vrea oricine, doamnă Preşedinte?
Am fost incredibil de aproape să pun capăt civilizaţiei civilizaţiei.
Dar am ajuns să realizez că mai am multe de învăţat de la omenire... de la Carol.
M-a surprins cu o decizie pe care a luat-o.
Şi eu m-am surprins, pentru că mi-am dat seama că nu vreau să o omor pe prietena mea.
Şi după cum se spune: "Prietenii nu-şi omoară prietenii".
- Nu cred că există o zicală. - Cred că ar trebui să fie.
Poate că va prinde.
Deci, anulez armaghedonul.
Ăsta e momentul în care ar trebui să vă bucuraţi şi să bateţi cuba.
Ca la Cape Canaveral când pleacă spre Lună.
- Sau acel film, "Hoosiers". - Da. Grozav film!
Dumnezeule! E adevărat?
Prietena mea Carol e responsabilă pentru salvarea fundurilor voastre.
- Bună, Denny! - Bună, Care Bear!
Dar, să fie clar, doar pentru că nu vă arunc în aer
nu înseamnă că e ultima dintre problemele voastre.
Omenirea are atât de multe probleme,
încât ar trebui să încercaţi cu adevărat să le remediaţi.
Şi ar trebui să o ascultaţi pe Carol
E cea mai umană dintre oameni, pe care o aveţi.
Eu am încredere în ea. Ar trebui să aveţi şi voi.
E singura care vă poate ajuta.
Nu ştiu dacă e aşa, dar... adică, încerc, ştiţi?
Doamnă Preşedinte, ce credeţi?
În numele poporului american, vă felicit.
Şi Carol... aştept cu nerăbdare să lucrez cu tine.
Mulţumesc, doamnă Preşedinte!
E o mare onoare să lucrez cu dvs şi pentru dvs, aşa că...
nu ştiu dacă ar trebui să salut.
Acum că am făcut-o, mă simt ciudat. Dumnezeule, ar trebui să nu mai vorbesc!
Ei bine, faceţi tot ce vă stă în putere, toată lumea. Voi fi cu ochii pe voi.
Deocamdată mă duc la Aruba. Vreau să încerc scufundări. Glumesc!
Fac scufundări acum. Glumesc! Scufundările sunt stupide.
- Bine, pa! - Alo?
Alo?
Fericită? Tu ai fost cea care a vrut să salveze lumea.
- Pot să conduc? - Nu.
Putem face Caporal Karaoke acum? Pentru că avem o maşină de data asta.
Bine, dar eu sunt vocea principală, da?
Şi...
Nu-ţi place ceaiul.
S F Â R Ş I T
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G. N