Alarmă!
Voi trei, criminalilor, aţi fost surprinşi trădându-ne din nou.
Generale Zod, nu simţi decât dispreţ pentru societatea noastră.
Nu doreşti decât să comanzi.
Ursa, tu nu ai arătat afecţiune decât crudului tău general.
Nu doreşti decât să conduci alături de el.
Non, nu ai înţelepciune, cum nu ai nici grai.
Consiliul nu ezită să vă declare...
vinovaţi!
Vinovaţi!
O să te târăşti în faţa mea, Jor-El.
Voi şi, cândva, şi urmaşii voştri.
Jor-El!
- Îţi deschid eu uşa. - Mulţumesc...
Scuze, după tine!
- Bună dimineaţa, Phil. - Scuză-mă, Kent.
Bună, Alice! Ce bluză frumoasă porţi astăzi...
Vorbim mai târziu, Clark.
Bună. Nu ştiu. Bine...
- Bună dimineaţa. - Verific eu.
D-le White, cât mai aşteptăm cu prima pagină?
Încă zece minute. Îi spun eu.
Mulţumesc.
Dacă nu apare nimic nou în următoarele zece minute...
băgaţi textul de pe flux cu font de 40 la titlu. Fotografie pe trei coloane.
Scrie un articol pentru pagina a treia legat de grupul ăsta terorist.
Bine.
Scuze. Terorişti?
Trezeşte-te! Pe unde ai fost?
Am fost acasă.
Nu te uiţi la televizor?
Nu-mi place, e prea multă violenţă. Am citit Dickens.
Nişte terorişti controlează turnul Eiffel din Paris.
Ştie unde e turnul Eiffel, Olsen. Ştii, nu?
- Da. A fost cineva rănit? - Ostaticii sunt teferi.
Ostatici?
- Sunt vreo 20 de turişti. - Nu asta e problema.
Dacă guvernul francez nu le îndeplineşte cererile...
vor distruge Parisul cu o bombă cu hidrogen.
D-le White, e groaznic!
De aceea li se spune terorişti.
Du-te la arhivă. Vreau să ştiu totul despre terorism...
Lois a aflat despre asta?
- Dacă ştie? E deja acolo. - Poftim?
Când am aflat vestea, am urcat-o în primul avion.
Dacă Parisul sare în aer, cel mai bun om să fie acolo.
Iisuse...
Fără supărare. Eşti bun, dar Lois Lane e mai bună.
Dar nu e cam periculos, domnule?
Riscul meseriei, Kent.
Nu-ţi face griji, după cum o cunosc eu pe Lois, se va întoarce...
cu un articol de Pulitzer şi cu un interviu...
cu bomba cu hidrogen, intitulat: "Ce mă stârneşte."
Nu sta degeaba, Kent...
Mulţumesc.
Cum au ajuns acolo?
S-au deghizat în muncitori.
De ce au eliberat primul ostatic?
Am insistat să ne dea un semn de bună-credinţă. Altfel, nu negociem.
Vor elibera şi pe ceilalţi ostatici?
Dacă le garantăm că nu-i vom ataca.
Nu veţi ataca? Nu veţi încerca să-i înfrângeţi?
- Le-am oferit garanţii. - Vă ţineţi de cuvânt?
Nu avem de ales.
Dacă credem că au o bombă cu hidrogen.
Unde e bomba?
Într-un rezervor de ulei.
O bombă cu hidrogen? Sigur?
Cum putem fi siguri? Astăzi oricine poate face bombe, dacă are ce-i trebuie.
- Ar putea arunca Parisul în aer. - Da.
Care e poziţia guvernului? O să le accepte cererile?
Nu sunt autorizat să spun ce vor face.
Acum s-a reunit într-o sesiune de urgenţă la Paris.
Nu e posibil.
Scuzaţi-mă, nu înţeleg. Sunt ziaristă americană.
Nu, e interzis. E complet interzis.
Aşteptaţi.
- Poftim. Cum se zice... - Ce doriţi?
- Scări? - Scări...
S-C... S-C-Ă...
Domnişoară!
Îi aducem jos.
Intră!
- Ai grijă să nu facă şmecherii. - Arătăm noi ca nişte...
Nu ştiu ca ce arătaţi.
Sunteţi eliberaţi, ţine-ţi gura.
- Toată lumea afară! - Suntem gata.
Pe aici.
Hai! Repede!
Sunteţi eliberaţi. Mişcaţi-vă.
O să mai arunc o privire.
Bine, trimite-i jos.
Urcăm!
Premiul Pulitzer.
Cu P mare...
Trebuia să eliberăm ostaticii?
O să cedeze imediat ce punem bomba.
Nu contează cum câştigăm.
Premiul Nobel. Cu N mare...
o mic, b mic...
e mic, l mic.
Premiul...
Nobel!
Ai grijă.
Eu controlez bomba, nu ea pe mine.
Sper că nu ai multe păcate de iertat.
Dacă-i dai drumul, ai doar 60 de secunde ca să le enumeri.
- Ai dreptate. - Auzi ceva?
Parcă se mişca cineva dedesubt.
Eşti tu speriat.
Unde sunt?
Lângă lift.
Unul e înăuntru, cu bomba.
Sunt lângă lift. Unul dintre ei e înăuntru, cu bomba.
Al treilea tocmai a ieşit din lift.
Al treilea a ieşit.
Bomba e tot înăuntru?
Da, credem că da.
Asta e partea plictisitoare.
Spune-le să se pregătească.
Atenţie! Fiţi pregătiţi!
Atenţie!
Haide!
Când primim ordinul, tăiem cablul principal.
N-au avut timp să găsească bomba?
Sigur că nu. l-am urmărit toată noaptea.
Hai! Acum!
- A început. - Dumnezeule!
Cred că aici coborâţi.
Slavă Domnului!
Cum m-am băgat în povestea asta?
- Te simţi bine? - Da.
- E o bombă acolo sus! - Ştiu.
Pepeni proaspeţi! Avem pepeni...
Bună, Lois.
Bună, Clark.
Clark!
- Ai auzit de treceri de pietoni? - Da, dar ştii...
Ai idee ce prostie ai făcut?
Ciudatule!
Clark, acum ai avut noroc.
Fii mai atent! Te uiţi în ambele direcţii când traversezi.
Aşa fac, de obicei.
Ar trebui să-ţi schimbăm ochelarii.
Nu toată lumea are "vedere cu raze X".
Simt o umbră de invidie în vocea ta?
Invidios? Eu? Nu.
Lois, ce faci?
Când m-ai auzit ultima oară strănutând?
N-o să mai strănut niciodată.
Am citit că, dacă iei 1.000 de miligrame...
de vitamina C zilnic, o să fii perfect sănătos.
1.000? Asta înseamnă multe portocale, nu?
- Există şi pastile. Am văzut eu. - Pastile. Aşa se procedează în prezent.
Ăsta e natural.
În plus, aşa fac şi exerciţii.
Clark, nu trebuie să fii invidios.
Nu?
Nu, ai multe calităţi.
Da?
Te supără critica constructivă?
- Da. - Fii mai agresiv! Trebuie să...
îţi urmezi instinctul. Vezi ceva, ţi-l doreşti, îl iei.
Eu aşa fac.
Da, am remarcat.
- Te-aş putea ajuta. - Mulţumesc, ar fi grozav.
Să vedem.
Se pune portocala aici. Foarte inteligent.
Clark...
n-aş fi spus aşa ceva, dacă n-aş fi ţinut la tine.
Ţii la mine?
La ce sunt buni prietenii?
"Prieteni"?
Poftim.
Pentru prietenie!
Aşa sfârşeşte cel mai inteligent criminal al zilelor noastre.
Fără bocete. Fără explozii.
Cum l-au răsplătit pe Lex Luthor...
cel mai mare geniu al lumii?
I-au oferit glorie sau comori? Ce i-au oferit, de fapt?
Pedeapsa pe viaţă, plus 25 de ani. La treabă!
Nu fi supărat, d-le Luthor. Aproape a mers.
California aproape că s-a scufundat în ocean.
Milioane de oameni aproape au murit.
Dacă nu era Superman, cercetaşul uriaş...
Vreau discul cu Liberace înapoi!
Ce poţi să-i faci unui asemenea om?
Zboară atât de repede.
Nu pot să-l urmărească nici pe radar.
De fiecare dată când încearcă, el dispare.
- Unde? - Spre nord.
De ce?
Ca să schieze?
Orice om are un punct slab.
Unii, ca tine, Otis, au mai multe.
N-am văzut la timp punctul lui slab.
Dar acum, cu răbdare, inteligenţă şi îndemânare...
micuţa mea cutie neagră e gata.
Cutiuţa neagră din celula noastră.
Acea cutiuţă neagră, d-le Luthor.
La ce foloseşte?
Cutiuţa neagră e mai puternică decât orice radar obişnuit.
Detectează undele alfa.
Unde alfa.
Undele alfa mă vor duce spre nord, către secretul lui.
Iar secretul mi-l va da pe mână pe Superman.
MAB e 196 la 0,5.
Ar trebui să vedem frumuseţea când...
Urmăreşte şi tu mingea săltăreaţă. Pe mine mă doare capul.
Oricum, cineva trebuie să vadă ce fac băieţii.
Mereu uit de ei.
De când sunt acolo, de 45 de zile?
Toată lumea a uitat de noi.
Houston către Artemis II.
Houston către Artemis II, răspunde!
Bună dimineaţa.
Stai puţin, Nate.
- Salut! - Cum mai merge?
Toate sistemele funcţionează.
Andy face acum analiza geologică...
Alte pietre.
Iar cosmonautul Boris ia mostre de sol.
Apropo, eu şi Boris ne-am logodit.
Am simţit eu ceva când v-am văzut testele Rorschach.
Umor de altitudine, Houston.
Condiţiile de la suprafaţă sunt la fel?
E tare frumuşel. Tare...
frumuşel.
Tare frumuşel, aşa e.
Nate...
Nate, trezeşte-te!
Asta e. Visez.
Artemis, răspunde.
Houston, vedem un obiect zburător neidentificat.
Neidentificat?
- Cum arată? - Seamănă cu...
cu o fată.
Tu.
- Ce fel de creatură eşti? - Sunt om.
Om?
Cum te cheamă? De unde eşti?
Ce formă de viaţă fragilă!
Houston, răspunde!
Răspunde, Houston!
Houston!
Să mă ajute cineva!
- Artemis, suntem Houston. - Ce e?
- Artemis, aici Houston. Răspunde! - Ce se întâmplă?
- Nu ştiu. Am pierdut legătura. - Şi?
Vorbesc serios.
Artemis, răspunde. Aici Houston.
Ce a spus înainte? Că vede o fată?
- Mi s-a părut că a spus "pată". - Ce e o "pată"?
Nu aşa le spuneau cei de la Canaveral cometelor care mergeau spre vest?
De unde să ştiu eu? Eram la liceu atunci.
Ciudat. Am rupt fibrele metalice ca pe o hârtie.
Şi ce a făcut el...
a fost uimitor.
- Se întâmplă ceva. - Da, tuturor.
Cu cât ne apropiem mai mult de o atmosferă cu un singur soare...
un soare galben...
cu atât densitatea noastră moleculară ne dă puteri nelimitate.
Ei vin de acolo...
dintr-un loc numit Houston.
Atunci, vom merge acolo.
Să conducem.
În sfârşit, să conducem!
380 stins.
381 stins.
382 stins.
383 stins.
384 stins.
385 stins.
Stinge lumina, Luthor.
Am zis să stingi lumina!
Sunteţi la zece secunde de carceră, ştiţi?
V-am spus să...
Nu mişca!
Du-te şi găseşte.
- Ce caut? - O să ştii când o să vezi.
Cred că am găsit.
Ce e?
O scară, tâmpitule.
Bună, d-ră Teschmacher.
Vino!
Repede!
Hai, grăbeşte-te!
Otis, ţine scara. Repede!
Urcă!
Vin, d-le Luthor.
Otis, cădem!
Dă-te jos!
Scuză-mă.
Dacă vrei s-o duci pe d-na...
Smith peste prag...
- Poftim? - E o tradiţie.
Pot să te ajut, dacă ai probleme s-o ridici...
Nu-i nici o problemă.
- Iubitule. Mulţumesc, merg singură. - Sigur, draga mea.
- Uite. - E foarte roz.
Ai grijă cu bagajele.
E prima vizită în Luna de Miere?
- Da. - Împreună, cel puţin.
Da.
Dă-mi voie să-ţi arăt ceva deosebit.
Acestea sunt "Flăcările Iubirii", care nu se găsesc decât la acest motel.
Dacă vrei ca flăcările să crească, tragi de asta.
Înţeleg.
- E foarte romantic. - În iulie?
Iubitule?
Pentru o anumită sumă, fotograful nostru va fi bucuros...
să vă pregătească un album de amintiri din luna dvs. de miere.
O să vă fotografieze în locurile noastre cele mai intime...
în "cada pentru doi", pe pielea de urs...
Poliester adevărat!
Şi iată patul!
Da. Mulţumesc.
Mulţumesc, d-le.
Sigur.
- Mulţumesc. - Mulţumesc. Şi o fericită...
ce-o fi.
Îţi vine să crezi?
Facem pe însurăţeii ca să desconspirăm o înşelătorie la cascada Niagara!
Ce risipă de talent! Pentru amândoi.
Perry White şi dezvăluirile lui din revista de duminică!
Cum să câştig premiul Pulitzer scriind despre un urs roz?
Nu ştiu, eu cred că trebuie să-i dăm de gol.
Le iau până şi ultimul ban unor copii care abia încep viaţa.
Asta a spus dl. White.
Pe de altă parte, e frumos. "Şampanie din partea casei."
- Diseară e concurs de sărutat. - Da?
Lois ar... Nu.
Uite!
Lois? lisuse!
Am găsit un bucheţel din partea casei.
Totul e din partea casei, până primeşti nota de plată.
Arăţi foarte bine.
- Mulţumesc, Clark. - Cu plăcere.
Ştii, Lois, mă gândeam că, mai târziu...
mă întrebam cum te-ai gândit să ne aranjăm.
Ce să aranjăm?
În principal, mă gândeam...
la cum o să dormim.
D-le Smith...
- canapeaua din partea casei. - Corect.
Ce e?
E viu!
Foarte bine, d-ră Teschmacher.
Ce-i cu mine aici? Ce fac aici?
D-ră Teschmacher, suntem la un seminar de filosofie?
Nu.
E o evadare.
- Evadare? - Exact.
Lex, cum i-ai putut face asta lui Otis?
La ce e bun balastul?
D-ră Teschmacher...
porneşte spre nord!
Da, spre nord.
- Unde-i Jimmy Olsen acum? - Nu e superb?
E minunat!
- Lois? - Da?
Toată lumea se ţine de mână. Ar trebui să ne ţinem şi noi?
- Ia-mă de mână. - Mulţumesc.
Ştii ceva? Se tem să-şi dea drumul.
- De ce? - Pentru că s-ar duce direct la avocat.
Nu sunt aşa de sigur. Mie îmi par fericiţi.
Pentru că eşti orb.
Da.
- Poftim! - Nu-i nevoie.
Ai grijă de tine. N-ai decât o pereche de ochi.
Lois...
Poftim.
- Da. - Să nu spui că n-am făcut nimic...
Mulţumesc.
Fiule! Scuză-mă, te rog!
Ai grijă!
Jos!
Mă faci de râs de faţă cu toată lumea.
Ai văzut ce era să se întâmple? Băieţelul...
Mi-e foame. Ţie nu?
- Eşti uluitoare. - Pentru că mi-e foame?
Nu, eşti în faţa unuia dintre cele mai mari spectacole ale naturii...
iar tu te gândeşti la mâncare. Nu eşti impresionată?
După ce îl vezi pe Superman în acţiune, cascada Niagara te lasă rece.
- Înţelegi? - Iar el?
Îmi cer scuze.
Nu mă gândesc decât la un lucru, nu?
Şi acel lucru e acum foamea.
- Hot dog? - Hot dog.
- Aş vrea şi nişte suc de portocale. - Proaspăt stors, ştiu.
Mamă, uite!
Da, foarte frumos.
Doamne!
Ajutor!
Ajutaţi-mă!
Bravo, Superman!
Ce om de treabă!
- Gata. - Încă o dată!
Îmi pare rău. Câte o tură cu fiecare pasager.
Superman! Eu sunt, Lois!
Vino încoace! O s-o încasezi! Vrei să mor de inimă...
Eu sunt Lois. Lois Lane.
Bună şi la revedere.
De ce te grăbeşti? Erai din întâmplare la cascada Niagara?
Din întâmplare la cascadă...
Şi Clark...
Ca de obicei, nu e aici.
Lois?
- Poftim! - Unde ai fost?
Am cumpărat hot dog. Ce vrei să spui?
Mi se pare ciudat că, de fiecare dată când îl văd pe Superman, tu...
dispari.
Superman? A fost aici? Doamne!
Şi tu nu erai. Ca de obicei.
- Ce ai de spus despre asta? - Am uitat sucul de portocale.
Clark!
Nu vrei suc?
- Condu! - Asta fac.
Gheaţă şi zăpadă. Asta înseamnă distracţia pentru tine?
Distracţie? Doar despre asta îţi pasă? Spre nord, d-ră Teschmacher.
Nord!
Bine, spre nord.
Uite! E casa lui. E casa lui Superman.
Grozav! Iarăşi gheaţă.
- Fantastic! - Fantastic.
E fantastic.
Construcţia depăşeşte orice teorie arhitecturală cunoscută.
- E superb. - Superb.
- Locul ăsta e genial! - Genial.
- Lex! - N-am nimic.
Nu, eu.
De ce nu eşti mai atentă?
- E superb. - Superb.
- Are de toate. - Te înşeli.
- De ce n-ai fost înainte să plecăm? - Asta a fost acum două zile.
Ăsta e panoul de control.
- Nu atinge nimic. - Nu ating nimic.
- Gheaţă. - Am spus să nu pui mâna.
- Nu e gheaţă. - Pare a fi un cristal.
Banca de memorii kryptoniană, cristalul educaţional nr. 308.
- Am spus eu că e cristal. - Mai taci!
Cultura Pământului, secţiunea B.
Trees, de Joyce Kilmer, de pe planeta Pământ.
Ce?
"Nu cred că am să văd vreodată O poezie frumoasă ca un pom"
Nu e aici. E o voce din trecut. Drăguţ. Foarte drăguţ!
"Un copac ce-L priveşte pe Dumnezeu zilnic..."
Îmi plac copacii!
Şi cockerilor spanieli le plac. Dă-mi altul!
Nu. Pe cel mare.
Kal-El, fiule...
fiind administratorul arhivelor de pe Krypton...
e datoria mea să-ţi povestesc cel mai tragic moment din istoria planetei noastre.
Asta vreau să ascult.
După multe milenii de armonie, au apărut printre noi trei elemente rebele...
ceea ce pe Pământ se numesc "criminali".
Criminali? Genul meu de oameni.
În ciuda eforturilor noastre, n-am reuşit să le schimbăm natura malefică.
Noi nu aveam pedeapsa cu moartea.
Foarte inteligent.
De aceea, fizicienii noştri au construit...
"Zona Fantomă".
Aici i-am trimis pe cei trei criminali...
închizându-i pentru totdeauna.
Fără eliberare condiţionată?
Tatăl tău, Jor-El, s-a gândit mult la această întrebare.
Am pus întrebarea corectă.
Există un pericol. Zona Fantomă poate...
să fie deschisă în cazul unei explozii nucleare în spaţiu.
Aş fi vrut să nu mă întrebi asta...
N-am întrebat nimic.
Nu ştim ce s-ar putea întâmpla, dacă ar evada.
Pe Krypton, ticăloşii aceştia nu puteau fi controlaţi.
Pe Pământ, fiecare dintre ei ar avea aceleaşi puteri...
ca şi tine.
Gândeşte-te!
- Primul dintre cei trei... - Trei.
...e liderul lor, generalul Zod. - Trei super-ticăloşi!
- Împreună cu Non şi Ursa... - Fiecare cu aceleaşi puteri ca şi el.
Fiecare dedicat corupţiei, violenţei şi răului.
Stai! Asta explică cele trei unde alfa pe care le-am recepţionat.
Au nevoie de cineva pe Pământ.
Cineva care să dispreţuiască viaţa, libertatea şi fericirea la fel de mult.
Spre sud!
E uimitor.
Abia acum am înţeles. E ciudat...
Pentru că un bun reporter nu poate lăsa nimic să-i scape.
- Sigur că nu. - Încep să pricep.
Ca de obicei, Lois, nu ştiu despre ce vorbeşti.
Uite cum facem, ne întâlnim la hotel.
Unde te grăbeşti, Superman?
Poftim?
Trebuie să recunosc, te-ai deghizat perfect. M-ai păcălit.
Iar pe mine nu mă păcăleşti uşor.
Sigur că nu.
Doar că ai o imaginaţie bogată. Uneori o iei razna.
- Înţeleg. Se întâmplă tuturor. - Ascultă...
sunt atât de sigură că tu eşti Superman, încât îmi pun viaţa la bătaie.
Ce?
Dacă am dreptate, vei deveni Superman.
Dacă mă înşel...
o să poţi scrie un articol excelent.
Crezi că eu sunt Superman?
Ce imaginaţie ai!
O clipă, aproape că m-ai convins. O clipă.
La revedere!
Doamne!
Scuzaţi-mă!
Ajutor!
Superman!
Înoată!
Ajutor!
Ai grijă la stânci! Doamne!
Clark!
- Apucă creanga aia! - Poftim?
Ajutor!
Te simţi bine?
Poftim!
- Credeam că tu eşti Superman? - Îmi pare rău.
E jenant.
Asta e planeta Houston?
O suprafaţă ciudată.
O formă de viaţă primitivă.
Ai văzut asta?
Ai văzut ce am făcut?
Am puteri nelimitate aici!
Cu toţii le avem.
Probabil că arătam ca o tâmpită...
când am sărit în râu, aşteptându-l pe dl. Perfecţiune...
care, evident, avea alte treburi.
Sunt sigur că era vorba de ceva important.
Şi credeam că tu eşti...
Dacă m-ar vedea acum Perry White.
Unde mi-e pieptănul?
Nu numai că mi-am pierdut minţile, dar mi-am pierdut şi pieptănul.
Îmi dai peria aceea?
Sigur.
- Nu-i nevoie. - Vreau să mă uit la mâna ta. Dă-mi-o!
- E în regulă. - Vreau s-o văd!
- Tu eşti Superman. - Lasă prostiile!
Îmi pare rău.
Nu, n-are de ce să-ţi pară rău.
Nu ştiu de ce am făcut asta.
Poate că tu ai vrut-o.
Nu cred.
Poate că mintea ta nu voia, dar sufletul voia.
Trebuie să discutăm.
Te iubesc.
Trebuie să stăm de vorbă!
Te ascult.
Nu aici. Perry o să sune la şase, să afle ce se întâmplă.
"Ce se întâmplă"? Asta chiar că e puţin spus.
Unde vrei să discutăm?
Lois...
acum că ştii, trebuie să afli totul.
Vreau.
Să mergem la mine.
Ar trebui să mă schimb.
Schimbă-te şi tu.
- Au o ofertă variată. - Nu pot mânca peşte.
Poţi să mănânci ce vrei, Duane. Poţi servi carne cu cartofi.
Nu pot să mă duc undeva unde mi se serveşte peşte.
Au şi fasole.
Nu pot mânca fasole. Îmi apare o erupţie pe piele.
Duane, au o ofertă variată.
O să încerc peştele.
După cum arată, pun pariu pe zece dolari că sunt din Los Angeles.
Hipioţilor! Daţi-vă din drum!
Îmi place globul. Străluceşte ca soarele Krypton-ului.
Dar nu face zgomotul ăsta enervant.
Faceţi loc!
Am auzit eu bine? Ticălosul ăla mi-a dat un ordin?
Ocupă-te de el.
Dar...
Trebuie să înveţi să te baţi, dacă vrei să fii şerif.
Ce naiba credeţi că faceţi aici?
Ce e simbolul ăsta? Aveţi un alt lider?
Alt lider?
Pe toţi dracii!
- Bine. - E un fel de armă?
Cum naiba ai făcut asta?
Iisuse Christoase!
Maşina de făcut zgomot.
Verificam cauciucul...
- Asta e casa ta! - Nu.
Locuiesc în oraş, la trei străzi de tine.
Acest loc e important pentru mine.
Voiam să-l vezi.
Ţi-e cald?
Ar fi trebuit să îngheţ, dar nu e aşa.
Bine. Vino să-ţi arăt!
Vezi? Nu eşti puternic.
Iubitule!
N-am vrut să-mi pierd locul în orchestră.
A venit circul!
Iubito, aşează-ţi funduleţul aici!
Să ne ţinem de mână!
Spune-mi dacă te gâdilă.
Cauciucul din dreapta faţă e dezumflat.
D-le şerif, ce s-a întâmplat?
Willie...
Cred că mi-am rupt mâna.
Fată sau nu...
o să-ţi scuipi dinţii. Ridică-te!
Ce naiba?
Tu eşti, Boog?
Bine.
Ridică mâinile!
Oamenii ăştia mă plictisesc.
- Vă rog, d-le. - E general.
D-le general! Lăsaţi-l pe tata jos!
Eşti bine, Jody?
Când a murit tata...
cel pământean, vreau să spun...
am găsit cristalul acesta.
E greu de explicat, dar...
m-a chemat.
Da. Şi m-a adus aici.
M-a ajutat să construiesc locul ăsta.
El l-a construit, de fapt.
Atunci am aflat cine sunt...
şi ce am de făcut.
Ce zici? Îţi place?
Dacă-mi place?
E incredibil!
Deşi i-ar prinde bine o mână de femeie...
mai ales la ora cinei.
Cina. Scuză-mă! De obicei nu mă agit prea tare...
În seara asta, nu există limite. Tot ce vrei!
Sunt acasă.
Mâncăm?
- Sigur. - Grozav.
Bună dimineaţa, America. Suntem în East Houston, Idaho...
până ieri, un alt orăşel american...
uitat de o mare parte din America.
Dar astăzi, populaţia estimată exagerat ca fiind de 123 de oameni...
a sporit cu trei persoane.
Noii-sosiţi nu provoacă decât distrugeri.
Am privit spre vest de dimineaţă...
şi am văzut un oraş cuprins...
de teamă.
Cine e uriaşul?
Avem un poliţist...
Nu.
Dioda asta are o crăpătură.
- Apropie-te de el, dacă poţi. - Scutur-o.
Cine mai vede asta?
Datorită legăturii cu satelitul, toată lumea. Întreaga planetă.
- Toată planeta Houston? - Pământ.
Toată planeta Pământ.
Treci la comentator.
Poţi continua.
Pe măsură ce povestea continuă...
Această poveste extraordinară...
Dacă se uită toată planeta, nu le putem arăta ceva mai interesant?
Aruncaţi armele şi predaţi-vă!
E un ordin!
Generalul Zod nu primeşte ordine. El le dă.
Eşti teafăr?
A fost nimerit în plin, dar n-a păţit nimic.
N-am mai văzut aşa ceva de la Superman.
Da. Regia de emisie de la Newsbeat m-a informat...
că o escadrilă de elicoptere se apropie...
- D-le preşedinte, nu putem... - Mi-e teamă că nu putem face nimic.
Au superputeri şi nu pot fi opriţi.
Unde e Superman? Unde e?
De ce nu face nimic?
Generalul Smythson ne-a informat că atacul cu arme nucleare...
a fost scos din calcul, din cauza populaţiei civile.
Începeţi să trageţi!
Pregătiţi rachetele.
Foc, unu!
Încă o dată!
Rachetele n-au avut nici un efect.
Au nevoie de maşini ca să zboare!
Cât curaj!
Fii drăguţă cu ei. Dă-le un sărut.
Am pierdut controlul. Nu înţeleg.
Ne prăbuşim, nu-l mai pot controla!
Ne prăbuşim!
Am câştigat.
Ca întotdeauna.
Nu există nici o provocare pentru mine pe planeta asta?
A fost bun.
Cred că am putea...
să lăsăm deoparte sucul de portocale.
- Noroc! - Noroc!
Ţi-e greu să fii Clark Kent, nu?
Nu.
Uneori, chiar îmi place.
Deşi mă fac de râs.
Dacă nu era el...
nu te-aş fi cunoscut.
Dar tu eşti el.
E cam dificil.
Pentru mine nu e.
Pentru prima oară în viaţă...
totul e limpede.
O să mă schimb cu ceva mai lejer.
Apropiaţi-vă! Generalul vostru vrea să vorbească.
Sunt generalul Zod.
Conducătorul vostru.
Astăzi începe o nouă ordine.
Pământurile, bunurile şi vieţile voastre...
îmi vor fi oferite ca tribut mie, generalul Zod.
În schimbul supunerii voastre...
vă veţi bucura de generoasa mea protecţie.
Cu alte cuvinte, veţi trăi.
Deci eşti general...
Cine e superiorul tău?
- Răspund doar în faţa preşedintelui. - Iar el, în faţa mea...
altfel toate oraşele vor ajunge ca acesta!
Eu şi tatăl tău am încercat să anticipăm toate întrebările tale, Kal-El.
Speram ca pe asta să n-o pui.
Dar trebuie, pentru că ea e totul pentru mine.
Iar ea, cea pe care ai ales-o...
te iubeşte la fel de mult?
Da.
Atunci, dacă asta îţi doreşti...
dacă vrei să trăieşti cu o muritoare...
trebuie să trăieşti ca un muritor.
Trebuie să devii unul dintre ei.
Camera cristalelor te-a ferit de razele soarelui roşu de pe Krypton.
Dacă vei fi expus acestor raze...
toate puterile tale excepţionale vor dispărea pentru totdeauna.
Dar gândeşte-te...
nu te vei mai putea răzgândi.
Vei deveni un om obişnuit.
Te vei simţi ca un om obişnuit.
Vei putea fi rănit ca un om obişnuit.
Fiule, eşti sigur?
Mamă...
o iubesc.
Ai făcut asta pentru mine?
Nu ştiu ce să spun.
Spune-mi că mă iubeşti.
Ne-au trebuit mii de ore ca să-l creăm, şi l-au distrus în câteva secunde.
Gândiţi-vă ce ar face întregii lumi, dacă ne opunem.
Totul o să se prăbuşească.
Atenţie!
Tu eşti cel numit preşedintele?
Da.
Văd că veneraţi lucrurile care zboară.
Perfect.
Ridică-te în faţa lui Zod.
Îngenunchează în faţa lui Zod.
Nu eşti preşedintele.
Conducătorul atâtor oameni nu îngenunchează atât de repede.
Eu sunt cel pe care-l apără.
Eu sunt preşedintele.
O să îngenunchez, dacă aşa salvez vieţi.
Vei salva. Începând cu a ta.
Ce fac acum, fac pentru toată lumea.
Dar există un om care nu va îngenunchea în faţa ta.
Cine e idiotul ăsta? Unde e?
Aş vrea să ştiu şi eu.
Doamne.
Zod.
Eşti foarte tăcută. Eu eram cel timid.
Da, mă gândeam...
Nu-mi vine să cred la ce ai renunţat pentru mine.
Glumeşti? N-am făcut-o pentru tine, ci pentru noi.
Ţi-am spus eu că e un loc cu hot dog pe aici.
Durează mai mult, când nu zbori.
Grăbeşte-te!
- Vino! - Bine.
Mă doare spatele.
Fac eu cinste!
E dl. Perfecţiune!
Mulţumesc.
- Aveţi toaletă? - E în colţ.
- Vrei să stai jos? - Da.
Ce doriţi?
Eu vreau un cheeseburger cu de toate şi o cola...
şi cartofi cu salată, vă rog.
Şi dv., d-le?
- O să mă hotărăsc când mă întorc. - Bine.
- Friptură cu ouă, cafea. - Cola mea!
Imediat!
Îmi pare rău, e ocupat.
Acum e, păpuşo.
Să-ţi iau ceva de mâncare?
Nu, mulţumesc.
Scuzaţi-mă, staţi pe locul meu.
Locul tău e acolo, ochelaristule!
Cineva trebuie să vă înveţe bunele maniere.
Da? Să-mi spui când apare acel cineva.
- Putem să... - Iubito...
Scuzaţi-mă, d-le, vreţi să ieşim până afară?
Am întrebat dacă vreţi să ieşim până afară.
Friptura e gata imediat.
Ţine-o pe foc, durează doar o clipă.
După tine.
Te simţi bine?
N-are nimic, dă-mi asta.
Sânge. E sângele meu.
Cred...
că ar trebui să angajăm un bodyguard.
Nu vreau un bodyguard. Îl vreau pe omul de care m-am îndrăgostit.
Ştiu asta.
Aş vrea să fie şi el aici.
N-ai suficientă minte ca să stai jos?
Nu-mi place carnea ta, oricum.
Doamne!
Poţi să te ridici?
- E în regulă. Te ajut eu. - Uşor!
Aşează-te pe scaunul ăla.
- Stai jos. - N-am nimic.
E teafăr. Fiţi liniştiţi! Îţi aducem cafea proaspătă.
Deschid televizorul.
Întrerupem acest program pentru un mesaj urgent...
din partea preşedintelui SUA.
Sunt preşedintele.
În numele ţării mele şi al liderilor lumii...
cu care m-am consultat astăzi...
renunţ...
la controlul acestei planete în favoarea...
generalului Zod.
Doar dacă ne vom supune cererilor sale...
vom salva vieţile a milioane de oameni.
Superman, mă auzi?
- Superman, unde... - Cine e Superman?
O să afli! Şi atunci...
Vino, Superman! Dacă îndrăzneşti.
Te provoc!
Vino! Îngenunchează în faţa lui Zod!
- Aici? Când? - Când?
Unde ai fost?
Pe o insulă pustie?
Trebuie să mă întorc.
Nu te poţi întoarce.
- Acum nu se mai poate. - Trebuie.
Trebuie să încerc! Trebuie să încerc ceva. Orice!
Nu e vina ta.
Nu ştiai că se va întâmpla aşa ceva.
Ei ştiau.
I-am auzit.
Dar nu i-am ascultat.
Hei!
Tată?
Mamă?
Aş vrea să mă auziţi.
Am nevoie de voi.
Vedeţi...
eu...
Am dat greş.
Tată!
Eşti stăpânul tuturor lucrurilor.
Aşa eram şi ieri.
Şi alaltăieri.
Salut!
Lex Luthor.
Poate aţi auzit de mine. Cel mai mare criminal de pe Pământ.
Ţi-am spus eu că e o planetă amărâtă.
O clipă!
Aşteptaţi să mă cunoaşteţi mai bine, vă rog.
Pot să vă ofer tot ce vă doriţi.
Vă pot oferi libertatea nelimitată de a măcelări...
ucide, distruge.
Plus, mintea ascuţită a lui Lex Luthor. Isteţimea sa.
Sfaturile în carieră ale lui Lex Luthor. Şcoala lui Lex Luthor de...
Avem toate astea şi fără tine.
Nu poţi oferi ce nu ai.
Magnificule!
Eu vă ofer ce nu aveţi voi.
Pe fiul lui Jor-El.
Fiul lui Jor-El? Pe planeta asta?
Probabil că îl cunoaşteţi după "nom de voyage" sau...
numele sub care călătoreşte.
Superman.
Deci el e Superman.
- De unde ştii de Jor-El? - Măreţia voastră...
aşa cum v-am mai explicat...
Sunt cel mai bun.
Răzbunare! Îl vom ucide pe fiul temnicerului nostru.
- Răzbunare! - Răzbunare! Aşa mai merge.
- Zboară? - Întotdeauna.
- Are aceleaşi puteri ca şi noi? - Sigur că da. Dar...
Magnificule, el e singur...
iar voi sunteţi trei.
Sau patru, el face cât doi.
O să-l umilim.
Staţi!
Mai întâi să-l găsiţi.
Şi numai Lex ştie unde este.
Ce vrei?
Generale...
Lumea e mare.
Slavă Domnului...
că eu nu cer mult.
Se întâmplă să am o pasiune pentru proprietăţile aflate pe plajă.
Ce vrei?
Australia.
Nu înţeleg!
Unde e? Apare de fiecare dată când o pisică rămâne în copac...
şi acum s-a hotărât să dispară?
- Nu ne-am dat seama ce plan are. - Plan!
E ultima repriză, mai sunt două minute şi noi ne apărăm.
Cât de inteligent trebuie să fii? Adică...
Superman are un atu ascuns, asta e sigur.
- Încă nu l-am descoperit. Nu? - O să vină.
Dacă o să poată, o să vină.
Vezi?
Iar ea îl cunoaşte mai bine decât oricine.
Mai bine decât oricine.
Poate că tipul n-a aflat.
Pare a fi un cutremur.
Repede, fă o poză!
Te simţi bine, şefule?
Când o să înveţe idioţii ăştia să folosească mânerul uşii?
Bună!
Să vezi cum e Casa Albă, o să cureţe la ea luni de zile.
Mi l-ai promis pe fiul lui Jor-El.
Da, Înălţime.
Dar...
ţi-am adus ceva aproape la fel de bun.
N-o scăpa din ochi...
şi o să apară şi el.
Au o relaţie specială.
Ea se ocupă de relaţiile publice, iar el îi oferă exclusivitatea ştirilor.
Sunt cei mai buni prieteni, înţelegi?
Ce bărbat nepretenţios e Superman.
Şi tu ar trebui să te mai aranjezi.
Stai!
- Îmi cer scuze. - Ea mai trăieşte.
Ucide-i pe ceilalţi...
începând cu el.
Staţi!
Aţi uitat Casa Albă? Biroul Oval?
Ne-am distrat bine, nu?
Daily Planet - CASA ALBĂ SE PREDĂ
Generale...
vrei să ieşi până afară?
Superman!
Slavă Domnului!
Adică, pe el!
Vino, fiu al lui Jor-El!
Îngenunchează în faţa lui Zod.
Atenţie! Te simţi bine?
Aşteaptă aici.
Fiu al lui Jor-El!
Începuserăm să credem că eşti laş.
Nu sunt laş.
Lăsaţi-l s-o dovedească!
Vei muri, aşa cum meriţi.
Prinde-l!
O să fie frumos.
Ia-l! E al tău.
Hai! Omoară-l!
Superman...
Uriaşul e la fel de puternic ca Superman!
Ţine-l!
A înscris!
Superman nu e deloc super.
I-am descoperit punctul slab.
Iubeşte.
Îi iubeşte pe pământeni.
- Ca pe animale? - Cred că da.
Idiot sentimental.
L-a prins pe Non.
Îi atrag atenţia asupra mea.
Am eu metoda mea.
Plecaţi! O să explodeze!
Superman, ajută-ne!
Nu credeam că o să reziste atâta.
Faceţi loc!
Apucă din capătul celălalt.
Nu! Nu face asta!
Oamenii!
Unde vă e soţia, d-le?
Cu mine. Nu-ţi face griji.
E mort.
Superman e mort.
Nu mai iese!
L-au ucis pe Superman.
Pe ei!
Să mergem!
V-aţi uitat restul!
Staţi puţin!
Îl ţin!
Nu văd ce se întâmplă.
- Părul meu! - Şi al meu!
Stai!
PREGĂTEŞTE-TE DE JUDECATĂ VINE SFÂRŞITUL LUMII
Trăieşte!
Vino înapoi!
Deci...
până la urmă, e laş.
Întoarce-te, Superman!
- Nu ne părăsi! - Nu o să reuşim fără tine.
- Nu e vina noastră. - A dat bir cu fugiţii.
Fricosul!
Superman n-a făcut nimic.
Să mergem!
Plecaţi de aici!
Victoria noastră e completă!
Fiul lui Jor-El a fugit.
A fugit?
Nu vă cred.
- Data viitoare, îl omorâm. - Data viitoare?
Data viitoare?
Ce să mă fac cu voi?
Mi-am ţinut cuvântul, vi l-am adus pe băieţel.
Cu ce mă aleg din tripla ameninţare?
"Înclină-te, supune-te, îngenunchează", astea închid un oraş.
De ce-mi spui asta, când ştii că o să te omor?
Să-l omori pe Lex Luthor?
Pe cel mai mare criminal al epocii noastre?
- Să-l ucizi pe singurul om ce... - Omorâţi-l!
...ştie adresa lui Superman?
Veniţi!
Noi trei îl vom strivi...
pe fiul temnicerului nostru.
De ce nu-i sporim handicapul?
Cum ţine atât de mult la creaturile astea...
să o luăm pe preferata lui.
Aţi auzit de paraşute?
Un alt pas mic pentru omenire.
Grosolan.
Ce morbid!
O copie sentimentală a unei planete dispărute de mult.
- Nici un pic de stil. - Mă aştept...
ca oaspeţii mei să fie mai politicoşi.
Să ne combinăm puterile!
Proştilor!
Pe el!
Am jucat jocul ăsta la şcoală. Nu eram deloc bun la el.
Superman, ştiam că o să...
Iar te-ai înşelat.
Nu!
Eliberează-l pe general...
sau o facem bucăţi.
Superman, nu!
Nu, Superman!
Aşa!
Chiar credeai că o să renunţăm la avantajul nostru?
Acum...
fiul lui Jor-El va fi sclavul meu.
Pururea.
Dacă nu, milioanele de oameni pe care-i aperi...
vor plăti pentru nesupunerea ta.
Distrugeţi locul ăsta!
- Băieţi, scuze pentru întârziere. - Nu mai avem nevoie de el.
Omorâţi-l.
Pe mine?
N-aveaţi nimic, iar eu vi l-am dat pe Superman.
Tăcere!
Uite...
Ai grijă. Nu mă atinge!
E un idiot.
Am făcut promisiuni, am schimbat daruri.
Trebuie să recunosc, tu spui mereu adevărul.
Cu tine, ştiam mereu care e situaţia.
Încearcă să-i atragi în camera moleculară.
Le ia puterile şi-i transformă în oameni...
obişnuiţi. Dacă ai putea...
Nu intraţi, e o capcană!
Şarpe trădător!
E o cameră moleculară.
Îi transformă pe cei ca voi în oameni ca mine.
Te-ai descurcat bine.
Cristalul acela activează mecanismul.
Lex Luthor, conducătorul Australiei.
Activează aparatul!
Mulţumesc.
Cu permisiunea ta.
Şi acum...
în sfârşit.
Ia-mă de mână...
şi jură credinţă eternă lui Zod.
Le-a schimbat!
Le-a făcut-o! Luminile erau aprinse aici...
cât el era în siguranţă, acolo!
Ştii ceva?
Eşti o pacoste.
Te simţi bine?
Ştiam eu că o să mă înşeli. Un ticălos mincinos ca tine nu putea rezista.
Glumeşti? Am ţinut cu tine mereu.
A fost superb.
Ai văzut cum au căzut în capcana noastră?
Prea târziu!
Uite!
Am o propunere pentru tine.
Nu mă opri până nu o auzi, pentru că...
ştiu că îţi sunt dator, dar suntem la polul nord, nu?
Hai s-o luăm de la început!
Dacă mă duci înapoi, promit că o să mă îndrept...
Ce frumos se vede de aici.
Probabil că n-o să mai zburăm niciodată împreună.
Nu. Mergem unde vrei tu.
Nu-ţi face griji.
N-o să le spun cine eşti, de fapt.
Ştiu.
La revedere!
Bună!
Ai dormit bine?
N-am închis ochii toată noaptea.
- Ştii... - Înţeleg.
Toată noaptea am ascultat de vocea raţiunii.
Ştii cât de groaznic e să auzi ciripitul păsărilor dimineaţa...
când tu ai plâns toată noaptea?
Îmi pare rău.
Şi mie.
E ca şi cum ai fi căsătorită cu un doctor.
Doctorul e chemat noaptea...
şi soţia trebuie să accepte faptul că a plecat.
Probabil că sunt egoistă.
Nu eşti deloc egoistă.
Sunt egoistă, când e vorba de tine.
Sunt egoistă.
Sunt invidioasă pe toată lumea.
Poate că nu ţi-e uşor să auzi asta, dar într-o zi o să...
Nu-mi spune că o să cunosc pe cineva.
E greu să găsesc pe cineva pe măsura ta.
O să mă descurc, nu-ţi face griji pentru mine.
Îmi place să-mi fac griji pentru tine.
Încetează!
Nu-ţi dai seama că mă chinuieşti?
Ştii cum e să vin aici în fiecare dimineaţă...
şi să nu pot vorbi cu tine?
Să nu-ţi pot arăta că te iubesc?
Să nu pot spune nimănui că ştiu cine eşti.
Nici nu ştiu cum să-ţi mai spun.
Nu ştiu ce să zic.
Nu ştiu. Spune că mă iubeşti.
Te simţi bine? Ce s-a întâmplat?
- Cum te simţi? - Am ameţit.
Asta se întâmplă, dacă nu-mi beau sucul de portocale.
- N-am nimic. - Respiră.
- Respir, pentru numele lui Dumnezeu! - Bravo ţie.
- Doamne! - Bea.
- Bine. - Ia o înghiţitură.
Mă simt bine.
Despre ce vorbeam?
Din câte te cunosc eu, despre Superman.
Iarăşi?
Nu te mai simţi ameninţat de fiecare dată când e pomenit numele lui.
Nimeni nu-ţi cere să fii decât tu însuţi.
O să ţin minte asta.
Să nu uiţi că eu te apreciez.
- Da? - Sigur.
Mai ales dacă-mi iei un hamburger.
Un hamburger. La ora nouă?
Da, cu de toate, bine?
Cu de toate.
- Şi... - Suc de portocale proaspăt.
Nu e un tip de treabă?
Să vedem în ce bucluc mai intru astăzi.
Ce e nou în lume?
Mai dă-mi o farfurie de gunoaie.
Gunoaie? E specialitatea mea!
Bine. Şi nişte cafea!
Ce ciudat. N-am mai văzut un gunoi mâncând gunoaie.
Scuzaţi-mă, staţi pe scaunul meu preferat.
Vino şi ia-l, ochelaristule!
Potoleşte-te!
Calmează-te.
Abia am reparat cârciuma. M-a costat o avere.
Doamne!
Comanda asta e la pachet.
Îmi pare rău pentru pagube.
Am...
tras de fiare.
Bună ziua, d-le preşedinte.
Îmi cer scuze că am lipsit atâta.
N-o să vă mai dezamăgesc.
ÎN CURÂND - SUPERMAN III