Faceţi reclamă produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi.
::: Traducere şi adaptare ::: :::::::... NAHRMER ...:::::::
Sincronizare - X-r@y FlexMuchy
TEROARE ÎN PARIS
- D-le Mills, ce faceţi ? - Bine.
- D-voastră ce faceţi ? - Bine.
- Doriţi să-l vedeţi din nou ? - Dacă nu vă deranjează.
- Ştiţi unde este. - Bineînţeles.
Dacă v-aş taxa cu un dolar de fiecare dată când veniţi să-l examinaţi
probabil că ar fi al dumneavoastră. E folosit de toţi profesioniştii.
Mariah Carey. Beyonce. Gwen Stefani.
Serios ? Cine este Beyonce ?
Glumeam. Îl cumpăr.
Mă scuzaţi, d-le. Petrecerea pentru adulţi e în faţă.
- Sunt tatăl lui Kim. - Îmi pare rău dar eu lucrez pentru tatăl ei.
- Adevăratul ei tată. - E în regulă, Cyril. Mă ocup eu.
- Salut, Bryan. - Lenore.
Voiam doar să-i dau lui Kim un cadou.
I-am lăsat pe copii să aibă puţină intimitate.
- Pune-l alături de celelalte. - Vreau să i-l dau personal.
- Încă nu poţi respecta regulile. - Haide, Lennie.
- Te-am rugat să nu-mi mai spui aşa. - Îmi cer scuze... Lenore.
- Tată ! - Scumpa mea.
- Bună. - Bună, iubire.
La mulţi ani.
Tocmai îi spuneam tatălui tău cum am procedat cu cadourile.
Poftim.
Nu e politicos să îl deschizi pe unul şi nu şi pe celelalte.
Haide. Deschide-l.
- Grozav. - Un aparat de karaoke ?
- Păi, ştiam că vrea să devină cântăreaţă. - Când avea 12, Bryan.
- Am trecut peste asta. - Mulţumesc, tati.
Cu plăcere.
Încă mai vreau să fiu cântăreaţă. Nu-i spune mamei.
Am înţeles.
Poftim. Să-ţi fac o poză.
- Am angajat un fotograf profesionist. - Zâmbeşte, scumpa mea.
Aşa te vreau.
Dumnezeule !
Stuart, te iubesc ! Te iubesc ! Te iubesc !
La mulţi ani, draga mea.
- Stuart, eşti incredibil. - Ştiu.
- Salut, Bryan. - Stuart.
- Nu mai este o fetiţă, nu ? - Se pare că nu.
- Rămâi să iei masa cu noi ? - Nu, mulţumesc.
Am vrut doar să vin să-i urez La mulţi ani.
- Îmi pare bine că te-am văzut, Bryan. - Şi mie.
Mulţumesc.
Ai uitat.
Intraţi.
Doar te-am sunat să-ţi reamintesc. A treia sâmbătă din mai ?
- Carne roşie, vin roşu ? Sună cunoscut ? - Probabil că are multe pe cap.
Da, viaţa ocupată a unui şomer. Fiecare zi e o nouă aventură.
Cu ce anume se ocupă un şomer, mai precis ? Doarme ? Joacă golf ?
- Se dă la văduve bogate ? - Cu asta îşi umple dimineaţa.
Haide, băieţi. Ştiţi de ce sunt aici.
Şi cum merge ?
Bine. A fost ziua ei astăzi.
Vă vine să credeţi că Kimmy a mea a împlinit 17 ani ?
17 ?
- Pentru Kim. - Lennie încă te mai doreşte ?
Nu mai este Lennie. Acum e Lenore.
Încă te mai doreşte.
- Şi soţul ? - La fel. Perfect.
- Dacă sapi suficient o să dai şi de rahat. - Putem săpa noi, dacă vrei asta.
Ce, crezi că el nu a făcut deja asta, d-l meticulos ?
Mulţumesc, Bernie.
- Ce mai face Kimmy? - Bine. E bine.
Da ? I-a trecut ?
Păi, să spunem că lucrăm la asta.
Apreciază faptul că ai renunţat la viaţa ta pentru a fi mai aproape de ea.
Ce mai viaţă, nu ?
Mai ştii când eram în Beirut după ce a dispărut şeful nostru ?
Bry cunoştea un şiit nebun din Hezbollah ?
Tipul ăla a spus că ne duce înăuntru şi a dispărut.
Şi noi ne chinuiam să fugim de acolo
înainte să fim doborâţi, iar tu unde erai ?
I-am promis că nu o să lipsesc niciodată de la ziua ei.
Da, asta a mers bine şi la Langley când ai evadat
pentru a ajunge la ziua copilului tău, la 15.000 km distanţă.
Unde a fost următoarea ta misiune ?
Cred că a fost la Polul Nord, să-i spionezi pe pinguini.
Nu, pinguinii trăiesc în Antarctica.
De fapt era în Alaska. Ce vrei să spui, Sam ?
Vreau să spun că avem un post liber. Spune ceva şi e al tău.
Cine o vrea în sânge ?
- Băieţi. - Ne mai vedem, Bryan.
- Noapte bună, băieţi. - Salut, Bry.
Uite ce e. Lăsând gluma la o parte
e frumos din partea ta cum încerci să recuperezi timpul pierdut cu Kimmy.
Dar slujba de mâine ? E chiar aici.
4 ore de muncă, 2500 de dolari
doar ca să escortăm o cântăreaţă de pop la concertul ei.
- Ne lipseşte un om. - O cântăreaţă ?
Nu ştiu dacă i se poate spune cântăreaţă. Mai degrabă, izvor de bani.
A vândut 20 de milioane de discuri şi nu are nici măcar 25 de ani.
Treaba asta e o floare la ureche.
O ducem acolo şi o luăm. Înăuntru, au oamenii lor.
- Bine. - Bine. Bine ?
- Da. - Aşa rămâne ?
Da.
- Va fi perfect. Exact ca pe vremuri. - Mai bine. Nu va fi nimeni ucis.
- Pe mâine. Noapte bună, băieţi. - Salut.
- Treci în spate, Wendy. - Mereu mă băgaţi în spate.
Doamnă, dacă nu vă deranjează, v-aş sugera să mergem mai departe.
Mama mea este o doamnă, dacă nu te deranjează.
- E timpul să mergem. Haide. - Bine.
Bernie, Casey, voi staţi aici. Bry, tu stai în cameră.
Bine.
Haideţi.
Mulţumesc că aţi venit.
Foarte frumos.
Mulţumesc. Cum spuneai că te cheamă ?
Mills. Bryan Mills.
- Încântată de cunoştinţă, Bryan Mills. - La fel.
- E rândul tău. Haide, să mergem. - Bine, băieţi.
Mă scuzaţi, d-ră.
Am o fiică care vrea să devină cântăreaţă şi voiam să ştiu dacă aveţi vreun sfat.
Da, am.
Spune-i să-şi aleagă o altă carieră.
Ştiu eu una. Aşteptam un atac aerian,
şi aşteptam, şi apoi îmi sună telefonul prin satelit.
- Cine este ? - Alo ?
- Tipul pe care trebuia să-l eliminăm. - Scumpo.
- Voia să ştie dacă vrem nişte ceai. - Îmi cer scuze băieţi, e Kim.
Zgomotul ?
Sunt la un concert.
Ştii cântecul ăsta ? Da ?
Da, ea este. Nu, nu, nu asist la concert.
Nu... nu asist la concert.
Îi ajut pe nişte prieteni cu paza.
Bineînţeles că am cunoscut-o.
Cine crezi că o păzeşte ?
Mă bucur că eşti impresionată.
Mă bucur că m-ai sunat.
Mă bucur că m-ai sunat. Cum ?
Prânzul ? Mâine ?
Sigur, sigur. Ştiu localul.
La 12:30 să fie.
Ne vedem atunci.
- Iată-l. Deci... ? - Ce s-a întâmplat ?
- Vrea să luăm prânzul împreună. - Bine.
- Doar noi doi. - E grozav.
Vezi ? Faci progrese. E minunat.
Cine a lăsat poarta deschisă ? Bry, scoate-o de aici. Preia comanda.
- Mişcă ! - Du-te, du-te !
Aduceţi mai mulţi paznici aici !
Haide. Să mergem.
Casey !
Bernie, menţine poziţia.
- Du-te, du-te, du-te. - Atenţie la cap.
Poftim, ia asta. Zahărul te va ajuta să treci mai uşor peste şoc.
Haide, haide, mai bea puţin.
E în regulă. E în regulă. Eşti în siguranţă.
Eşti în siguranţă acum.
Bernie.
Casey. Rambo.
Pe bune, Bry, ar trebui să vii cu noi.
Încă te mai pricepi. Mai sunt multe treburi din astea.
- O să meargă la colegiu la anul, nu ? - Da.
- O s-o pierzi. - Înseamnă că am un an ca s-o găsesc.
D-le Mills, vrea să vă vadă.
- Cum te simţi ? - Mai bine.
Deci, fiica dumneavoastră vrea să devină cântăreaţă ?
Da, de când avea 5 ani.
Nu e aşa cum crede lumea că este.
În afară de strălucire, sunt doar multe camere de hotel şi aeroporturi.
Asta îşi doreşte ea.
Primul de pe listă e Gio, profesorul meu de canto.
Dacă el spune că ea ştie să cânte atunci înseamnă că ştie să cânte.
El îi va da pregătirea necesară iar eu îi voi achita cheltuielile.
Al doilea număr este al managerului meu.
Dacă Gio consideră că este pregătită, el o va ajuta să obţină un contract.
- Mulţumesc. - Nu, d-le Mills, eu vă mulţumesc.
- Iat-o. - Tată.
- Bună, draga mea. - Bună.
- Bună.
Nu mai fi atât de entuziasmat.
Sunt doar surprins. Credeam că voi fi doar eu cu Kim.
I-am cerut mamei să vină şi ea.
Un milkshake de banane şi zmeură, cu cireşe, exact cum îţi place ţie.
- Mulţumesc. - Lennie... Lenore.
- Doreşti ceva ? - E în regulă, mulţumesc.
Deci ?
Tată, ghici ce.
- O ştii pe prietena mea, Amanda ? - Da.
Verii ei ne-au invitat să petrecem cu ei vacanţa, în Paris.
Nu-i aşa că e grozav ?
- De ce vrei să mergi la Paris ? - Tată, glumeşti ?
Muzeul Louvre, Muzeul Orsay, Muzeul Picasso.
Nu ştiam că te pasionează arta.
Glumeşti ? Am fost la Muzeul de Artă Modernă de vreo sută de ori.
Amanda a fost vara trecută, iar după ce s-a întors practic vorbea franceză.
Şi pentru că ai sub 18 ani ai nevoie de permisiunea mea să părăseşti ţara ?
Tată, te rog. Îmi doresc foarte mult să mă duc.
Au un apartament grozav cu vedere spre râu.
- Doar tu şi Amanda ? - Şi verii ei.
Nu e nevoie să faci atâta caz din asta, Bryan. Trebuie doar să semnezi hârtia.
- Ce e ? - Nu prea sunt de acord cu asta.
- Tată. - Ştiu cum este lumea, scumpete.
Tată, te rog.
O tânără de 17 ani nu ar trebui să călătorească singură.
- Nu voi fi singură. - Două fete de 17 ani.
Amanda are 19.
Ce zici de asta ? Ce-ar fi dacă aş merge şi eu ?
Nici nu vei şti că sunt acolo. Mă pricep de minune să fiu invizibil.
Aşa cum i-ai demonstrat de-a lungul timpului.
Semnează hârtia, Bryan.
Mă mai gândesc.
Ştim cu toţii ce înseamnă asta.
Kimmy, ar mai fi ceva.
- Nu vreau nimic altceva. - Kim.
- Nu te înţeleg. - Ce ?
Ai sacrificat căsnicia noastră pentru a-ţi servi patria.
Ţi-ai distrus complet viaţa pentru a-ţi servi patria.
Nu poţi sacrifica, de data asta, şi puţin pentru fiica ta ?
- Aş sacrifica totul pentru ea. - Care e problema ta ?
Nu vreau să-mi pun fiica în pericol.
Îţi pui fiica în pericol pentru că merge la Paris ?
Eşti patetic.
- Soseşte imediat. - Mulţumesc.
3 condiţii.
Vreau adresa şi numărul de telefon de unde vei locui.
Dacă te muţi, vreau să ştiu unde şi cu cine vei locui.
Mă suni când ajungi. Mă suni în fiecare seară, înainte să te culci.
Are roaming-ul activat. Ai numărul meu memorat.
- Bine, grozav. - Kimmy, nu eşti atentă.
- Ba sunt. - Ce am spus ?
Ai spus să te sun când ajung acolo, în fiecare seară, înainte să mă culc,
telefonul are roaming-ul activat, numărul tău este memorat.
Şi încă ceva. O să te conduc la aeroport.
Bine.
- Poftim. - Da.
Mulţumesc, tată. Mulţumesc, mulţumesc, mulţumesc...
Mamă !
Te iubesc, tată.
Mamă, a semnat, a semnat. Mă duc s-o sun pe Amanda !
Nu ar fi fost mai simplu să semnezi de prima dată ?
Nu ar fi fost mai simplu dacă mai întâi am fi discutat noi doi despre asta ?
Sunt anumite locuri în Paris pe care ar trebui să le eviţi. Ţi le-am scris.
- Tată. - Haide, ia-o.
O să petrecem 90 % din timpul nostru în muzee. Nu-ţi face griji.
E ca şi cum i-ai spune apei să nu fie udă, draga mea.
Mama spune că slujba ta te-a făcut paranoic.
Slujba mea m-a făcut conştient.
Obişnuiam să o întreb pe mama cu ce te ocupi, pentru că erai plecat tot timpul.
Iar ea îmi spunea să te întreb pe tine.
Dar, de fiecare dată când te vedeam, îmi era teamă să te întreb.
Da ? De ce ?
Nu ştiu. Poate din cauză...
... că îmi era frică să aflu.
Să nu fi fost ceva rău.
Am lucrat pentru guvern. Ştii asta.
Şi erai un fel de spion ?
- Ce se întâmplă dacă ating butonul ăsta ? - Nu-l atinge.
Păi, nu, eram... de fapt, eram un factor de prevenire.
- Un factor de prevenire ? - Da.
Şi ce preveneai ?
Preveneam lucruri rele.
Şi era o slujbă bună ?
Da, era.
Îţi lipseşte ?
Tu mi-ai lipsit mai mult.
- Kim ! - Tată, uite-o pe Amanda.
Du-te înainte. Eu iau bagajele.
- Jimmy o să te ajute cu alea. - Mă descurc.
Lenore.
Tu ştiai de asta ? Nu se duce doar la Paris.
- Ştiu. - M-a minţit.
Da, pentru că nu poate fi sinceră cu tine.
De ce ? Despre ce vorbeşti ?
Regulile şi condiţiile tale.
Ce e asta ?
Sunt datele turneului european al formaţiei U2.
Se duce după o trupă rock prin Europa ?
Toţi copiii fac asta. Stuart i-a cumpărat biletele şi i-a rezervat camere în cele mai bune hoteluri.
"Cele mai bune hoteluri". Tu trăieşti în lumea ta,
în spatele unui zid, cu menajerele, şoferii şi servitoarele tale.
Habar nu ai cum este lumea de fapt.
Da, şi nici ea nu va şti dacă nu iese în lume să experimenteze.
Nu-mi spune că nu ştiu cum este lumea.
Timp de 5 ani am aşteptat un telefon care, uneori, nu venea cu săptămânile.
O bătaie la uşă care să-mi spună că nu mai are cine să mă sune.
Ascultă, ştiu că te-ai mutat aici ca să dezvolţi o relaţie cu Kimmy.
Dar nu vei reuşi asta sufocând-o.
Las-o să trăiască sau îţi jur, îţi jur că o vei pierde.
Fetelor.
Kim !
Vă iubesc.
Să mergem. Haide.
O să te învăţ toate cuvintele franceze pe care le ştiu.
- Nu sunt chiar atât de multe, dar... - Da, sigur.
Acum fă-mi şi mie o poză...
Aveţi nevoie de ajutor ? Să faceţi o poză împreună ?
Da, vă rog.
- Bine. - E foarte drăguţ.
Perfect. Foarte frumos.
De unde sunteţi ?
California.
Eu sunt Peter.
Eu mă numesc Amanda.
- Iar ea este Kim. - Bună.
- Încântat de cunoştinţă. - Bună.
Mergeţi în Paris ?
Ştiţi, taxiurile de pe aici sunt al naibii de scumpe.
Vreţi să împărţim unul ?
- Da, sigur. - Perfect.
Mulţumim.
Pentru a verifica sosirile, vă rugăm apăsaţi tasta 1.
Introduceţi numărul zborului.
Cursa 288 a sosit în Paris pe aeroportul Charles de Gaulle
la ora locală 8.
Da.
Vorbeşti serios ?
- Dumnezeule. - Frumoasă adresă.
Da, mulţumesc.
Este a verilor mei, dar ei sunt în Madrid, astfel că întreaga locuinţă e a noastră.
Nu-i aşa că e grozav ?
- Nu ştiam asta. - Nu e mare lucru.
Eu trebuie să plec.
- Mi-a făcut plăcere. - Bine.
- Şi nouă. - La revedere.
Este o petrecere la şcoală, deseară. Vreţi să veniţi ?
- Sigur. Da. - Nici măcar nu-l cunoaştem.
Ce ar mai fi de cunoscut. E superb.
- Vin să vă iau pe la 9 ? - Bine.
Perfect. La ce apartament ?
- E întreg etajul 5. Hoffmann. - Bine. Ne vedem deseară. Pa.
Pa.
Da.
Etajul 5.
2 fete cam de 18 ani.
Dumnezeule.
- Nu-i aşa că e tare ? - Glumeşti ? Este grozav.
Aş fi vrut să-mi fi spus că ei nu or să fie aici.
- Ce contează ? - I-am spus tatălui meu că vor fi şi ei.
I-ai mai spus şi că te duci să vezi muzeele.
Haide. Nu o să afle.
- O să mă culc cu el. - Cu cine ?
- Peter. - Abia l-ai întâlnit.
Am auzit că francezii sunt nişte amanţi incredibili.
- Poate că are şi un prieten, nu ? - Nu.
- Haide.
Trebuie să o faci odată şi odată. Ce contează dacă se întâmplă în Paris ?
- Amanda, unde este baia ? - Ce ?
Trebuie să urinez !
- Alo ? - Eu sunt. Te-a sunat cumva Kim ?
Bryan, are 17 ani. Este în Paris. Nu o mai sufoca atât.
O să sune ea. Ia un somnifer.
Ia şi bea ceva. Noapte bună.
Noapte bună.
Bună, tati.
Kim.
Ce ţi-am spus eu ? Trebuia să mă suni.
Îmi pare rău.
Credeam că s-a întâmplat ceva cu telefonul.
- Nu, a trebuit să ne grăbim la aeroport. - În regulă.
Dacă aş fi avut numărul de unde stai aş fi sunat acolo.
Care este numărul ?
- Nu-l am. - Kimmy, haide.
Asta a fost una dintre condiţii. Lasă-mă să vorbesc cu unul din veri.
O să-l iau de la ei.
Tată, ei sunt în Spania. Nu am ştiut. Îţi jur.
În Spania ?
Kim, mai este şi altceva ce vrei să-mi spui ?
Kimmy.
- E cineva aici. - S-au întors verii ?
Nu.
- Dumnezeule, au prins-o pe Amanda. - Ce ?
Ce tot spui ? Kimmy ?
-Tată. - Kim.
- Tată, au luat-o.
- Au luat-o. - Bine, ascultă-mă.
Dumnezeule.
- Aţi cunoscut pe cineva în avion ? - Nu.
- La aeroport ? - Nu. Ba da, Peter.
- Peter ? Care Peter ? - Nu ştiu.
- E american ? - Nu.
Ştia unde staţi ?
A împărţit un taxi cu noi.
Tată, se apropie.
- Mi-e atât de frică. - Ştiu că îţi este.
Concentrează-te, Kimmy. Trebuie să te stăpâneşti.
Câţi oameni sunt ?
- Trei... patru. Nu ştiu. - Unde eşti ?
- Sunt în baie. - Du-te în cel mai apropiat dormitor.
Intră sub pat. Spune-mi când ajungi acolo.
- Am ajuns. - Acum, următoarea parte e foarte importantă.
Or să te ia. Kim, concentrează-te, puiule. Este esenţial.
Vei avea 5, poate 10 secunde. Sunt extrem de importante.
Lasă telefonul pe podea. Concentrează-te.
Strigă tot ce observi la ei. Culoarea părului, a ochilor, înălţime, cicatrici.
Orice vezi. Ai înţeles ?
Au ajuns. Îi aud.
Nu uita, concentrează-te.
Pune telefonul aproape ca să pot auzi.
Pleacă. Cred că au...
Barbă. 1.80 metri. Tatuaj pe mâna dreaptă, lună şi stea.
Nu ştiu cine eşti.
Nu ştiu ce vrei.
Dacă vrei o răscumpărare, trebuie să-ţi spun că nu am bani.
Însă am nişte aptitudini deosebite.
Aptitudini pe care le-am dobândit de-a lungul carierei.
Aptitudini care pot fi un coşmar pentru oameni ca tine.
Dacă îi dai drumul fiicei mele totul se va termina aici.
Nu te voi căuta. Nu te voi urmări.
Dar, dacă nu o faci, voi veni după tine.
Te voi găsi şi te voi ucide.
Succes.
Sam, eu sunt. Am nevoie de o favoare.
O să descarc ceva. Vreau să o analizezi. Imediat.
- A fost răpită. - Ce ?
- Ai duşmani peste ocean ? - De ce aş avea duşmani ?
Faci afaceri cu diferite corporaţii de peste ocean.
Ai fost implicat în afaceri petroliere cu nişte ruşi care au avut probleme.
- De unde ştii asta ? - Doar nu era să-mi las fiica să locuiască
cu cineva despre care nu aş fi ştiut totul.
- Am şi eu nişte surse... - Nu avem timp acum să ne măsurăm.
- Ar vrea cineva să-ţi facă rău ? - Din câte ştiu eu, nu.
- Care este camera lui Kim ? - Ce s-a întâmplat ?
M-a sunat. Au intrat nişte oameni în apartament. A fost răpită.
- Dumnezeule ! - Care este ?
Aceea.
Ar trebui să fac ceva ?
Ai un contract de închiriere cu NetJet prin compania ta din Bahamas.
Aşa e.
- Fă-mi rost de un avion spre Paris. - Pentru când ?
Pentru acum o oră.
- O să dau un telefon. Te simţi bine ? - Da, sunt bine.
Te rog să mi-o aduci înapoi, Bryan.
Mai întâi trebuie să o găsesc.
Sam, ce ai aflat ?
Vorbesc în albaneză.
Ţinând cont de accentul şi dialectul lor, probabil că sunt din Tropoja.
Locul ăla e un focar de tâlhari.
Chiar şi ruşii îi evită pe tipii ăştia.
Cel cu care ai vorbit se numeşte Marko.
Avem informaţii că un şef mafiot
cunoscut sub numele de Marko Hoxha s-a mutat în Paris acum 6 luni.
Dacă despre el este vorba, e ceva important. Apropo, tatuajul este un semn de identificare.
- Sunt pe speaker sau eşti singur ? - Lenore este aici.
- Salut, Lennie. - Salut, Sam.
Trebuie să audă şi ea, Sam.
Grupurile care vin din zona asta sunt specializate în traficul de femei.
- Continuă. - Bine.
Ei obişnuiau să le promită tinerelor din ţările sud-europene subdezvoltate,
cum ar fi Iugoslavia, România, Bulgaria, posturi de menajere şi dădace în Vest.
După ce le luau le făceau dependente de droguri şi le obligau să se prostitueze.
Totuşi, în ultimul timp, au decis că este mai profitabil
să răpească tinere turiste. Economisesc astfel costurile de transport.
Puiul meu.
Ce ai mai aflat ?
După cum operează grupurile astea, analistul nostru spune
că ai o fereastră de 96 de ore, din momentul în care a fost răpită.
- Altfel ? - Altfel, nu o vei mai găsi niciodată.
Nu, nu, nu.
Tati !
Mustaţă. 1.80 metri. Tatuaj pe mâna dreaptă, lună şi stea.
Tată...
Succes.
Dumnezeule !
Tată, au prins-o pe Amanda.
Dumnezeule.
Tată, au prins-o.
Au luat-o.
Mergi în cel mai apropiat dormitor. Bagă-te sub pat.
- Spune-mi când ajungi. - Am ajuns.
Concentrează-te puiule. Lasă telefonul pe podea.
Concentrează-te. Strigă tot ce observi la ei.
Culoarea părului, a ochilor, înălţime, cicatrici. Tot ce observi. Ai înţeles ?
Au ajuns. Îi aud. Nu uita, concentrează-te.
Pleacă. Tată !
Tată !
Barbă. 1.80 metri. Tatuaj pe mâna dreaptă, lună şi stea.
Tată !
- Bună. - Bună.
- Eu sunt Peter. - Eu sunt Ingrid.
- Eşti în vacanţă ? - Da.
- Şi eu. - Grozav.
Taxiurile sunt atât de scumpe aici. Vrei să împărţim unul ?
- Sigur. De ce nu ? - Perfect.
Scuză-mă.
Porneşte !
- Cele două fete americane de ieri ? - Nu ştiu.
Următoarea coastă îţi va perfora plămânul. Cele două fete americane, unde sunt ?
- Exact ca pe timpuri. - Ai vrea să fie altfel ?
Drept să-ţi spun... nu.
Dar acum că stau în spatele unui birou, lumea pare diferită.
- Vrei să spui că pare plictisitoare. - Vreau să spun, diferită.
Bine, puţin plictisitoare. Dar este mai interesant să fii şomer ?
Nu era. Până ieri, când fiica mea a dispărut în Paris.
Ea şi prietena ei au fost abordate de un recrutor la aeroport. Albanezii au luat-o.
- De unde ai aflat asta ? - M-am retras, nu sunt mort.
Şi bănuiesc că nu vrei să implici poliţia.
Mi s-a spus că am 96 de ore. Asta era cu 16 ore în urmă.
- Mai întâi ar trebui să-l găsim pe recrutor. - L-am găsit, e mort.
Aşa l-ai găsit ?
Bryan, nu poţi să faci ravagii prin tot Parisul...
O să dărâm şi turnul Eiffel dacă trebuie.
- Nu uita cu cine vorbeşti. - Credeam că vorbesc cu un prieten.
Aşa este. Dar nu uita că prietenul tău lucrează la birou acum.
"Director adjunct, Securitate Internă." Foarte impresionant.
Albanezii ?
Au venit din Est, acum 6, 7 ani.
Erau 15, 20. Acum sunt sute.
Nici nu ştim exact câţi sunt. Şi sunt şi periculoşi.
Aşa am auzit şi eu. Unde îi pot găsi ?
Cel mai bun loc ar fi Porte de Clichy. Bryan, încearcă să nu faci mizerie.
Vreau să urmăreşti pe cineva.
Şi Scufiţa Roşie îi spune lupului:
"Bunico, ce mâini mari ai !"
Şi lupul îi răspunde:
E asistentul tău.
- Poftim. - Mulţumesc.
Da ?
A fost la o agenţie de recrutare iar apoi a închiriat o maşină.
- Asta e tot ? - Da, a fost cuminte.
Nu pentru mult timp. Nu te lăsa pacălit.
- Gregor Milocivic ? - Da. Da, eu sunt Gregor.
Eu sunt d-l Smith. Intră.
Poftim CV-ul meu.
Agenţia de recrutare mi-a spus că voi face traduceri.
Da. Din albaneză în engleză. Vorbeşti albaneză ?
Albaneză, sârbeşte, croată. Am fost profesor la clasele primare
- înainte să înceapă războiul în Pristina... - Care e tariful tău ?
Tariful meu ?
Este 25 pe oră, primele 3 ore iar apoi creşte...
Bine. Poftim pentru 10 ore. Aşteaptă aici.
D-le Smith, nu înţeleg. Ce anume trebuie să fac ?
Deocamdată trebuie să mă aştepţi aici.
Bună seara.
- Bună. Ai nevoie de companie ? - Îmi place rochia ta. E de mătase ?
Nu ştiu. Vrei să-ţi spun preţul ?
După cum cade, sigur e mătase.
După cum se mulează pe formele corpului tău.
Preţul este de 40 de euro pentru standard.
Standard ? Poţi să fii mai precisă ?
La mine acasă standard include o grămadă de lucruri.
Cum ar fi sărutatul, ştii, cu buzele strânse, cu buzele desfăcute.
- Dacă nu cumperi, şterge-o. - Nu am spus că nu cumpăr.
Vreau doar să mă informez înainte să cumpăr.
La fel cum am făcut şi cu aparatul de karaoke pe care l-am cumpărat.
Am citit manualul din scoarţă-n scoarţă de nenumărate ori.
Nu-mi pasă de asta. O să-mi faci probleme dacă nu cumperi.
- Probleme ? Serios ? Cu cine ? - Şterge-o.
Bine, bine. Uite ce e, îmi pare rău.
Dacă vreau un pachet, primesc o reducere ?
- Am pierdut deja doi. - Numele meu e Bryan.
- Dumnezeule. Mai bine ai pleca. - Credeam că negociem.
Anton, îţi jur, nu este vina mea.
- I-am spus... - De ce deranjezi fata ?
- Nu e treaba ta. - Ea este treaba mea.
Şi dacă nu cheltuieşti bani, mă coşti bani.
- Negociam. - Fără negocieri. Preţul este fix.
Acum îmi datorezi bani pentru cei doi pe care i-am pierdut.
Nu-ţi datorez nimic.
- 50 de euro sau te rup în bătaie. - Sigur, sigur, bine.
Linişteşte-te.
Ok. Uite cei 50 de euro ai tăi.
Şi încă 50 pentru că ai făcut-o pe deşteptul. Acum şterge-o naibii de aici.
Dacă te mai văd din nou te omor.
D-le Smith, nu ştiu ce treabă ar trebui să fac pentru dumneavoastră, dar...
- Trebuie să traduci. - Da. Dar ce anume ?
Asta.
Tradu.
- Vorbesc despre tine. - Ce e cu mine ?
- Nu spun lucruri frumoase. - Fii mai explicit.
Spun... scuzaţi-mă d-le Smith... ce nenorocit sunteţi.
Vă rog, dacă mi-aţi putea explica de ce facem asta...
Tradu şi atât.
Unul din ei a spus că a făcut indigestie de la cârnat.
Continuă.
Celălalt îi spune de un leac pe care i-l dădea bunica lui.
- Chiar vreţi să auziţi asta ? - Fiecare cuvânt.
Acum vorbesc despre fotbal. Meciul dintre Lazio şi Marseille.
Şi au pierdut bani la pariuri.
- Poate că dacă aş şti ce anume... - E mai bine să nu ştii.
Vorbesc tot despre fotbal ?
Unul din ei vorbeşte la telefon.
Are de rezolvat ceva la şantier.
Sunt ceva probleme în legătură cu noile produse.
D-le Smith, nu înţeleg ce e asta.
Nici nu trebuie. La revedere.
Am cerut un dicţionar englez-albanez, ai adus unul ?
Mulţumesc.
Vă iubesc.
De unde ai asta ?
- Sunt bună. - Cine ţi-a dat asta ?
- Cine ? Cine ţi-a dat asta ? - Sunt bună.
Haide.
Ţi-am spus că nu va sta cuminte prea mult timp.
- Ce facem acum ? - Intrăm în acţiune.
Încearcă să nu-l scapi din vedere.
La naiba !
D-le Allen, ce mai faceţi ?
Salut, Gilles. Ce mai face soţia ?
Încă mai face legea.
- Nu v-am mai văzut de mult timp. - De prea mult timp.
- Camera obişnuită ? - Plus unul.
Da ?
- Trebuie să vorbim. - Te ascult.
Nu vrei să te arăţi ?
Nu te văd. Unde eşti ?
Eu te văd şi te aud foarte bine.
Le poţi spune să se oprească.
Am localizat semnalul celularului său.
Căutăm locaţia din care transmite.
Doar nu credeai că o să vin acolo, nu ?
Nu credeam că o să faci atâta mizerie.
Nu prea am avut timp să fiu atent.
- Ştiu. Ai 70 de ore. - Acum mai am 56.
L-am găsit.
Nu, acum nu mai ai niciuna.
Şeful meu voia să te arestez, dar l-am convins să te trimită acasă.
Air France 001 pleacă azi la 14:00. La clasa I.
Din partea guvernului francez, pentru serviciile aduse în trecut.
- Şi cum rămâne cu fiica mea ? - Ţi-am spus, stau în spatele unui birou acum.
Eu primesc ordinele de la cineva care stă în spatele unui birou şi mai mare.
Ce Dumnezeu, 7 morţi, 3 în spital, o clădire distrusă.
Un haos total la aeroport.
Voia să te aresteze. E tot ce am putut face, îmi pare rău.
Părerile de rău nu mă ajută, Jean-Claude. Nu şi de data asta.
Nu poţi învinge statul, Bryan. Ştii asta.
Nici nu vreau asta. Încerc să o salvez pe fiica mea.
Era o rulotă, nu o clădire.
- L-aţi prins ? - Negativ.
Nu, nu, nu. Las-o.
E în regulă, sunt fluide.
Şi medicamente care combat efectul drogurilor.
E în regulă.
De unde ai asta ?
De unde ai jacheta asta ?
O ai de la ea ?
O ai de la fata asta ?
Nu am furat-o.
- Îmi era frig, ea mi-a dat-o. - Unde ? Unde ţi-a dat-o ?
- În casă. - Ce casă ?
Casa cu uşa roşie.
Îmi pare rău.
Mi-a spus că e o petrecere.
Fata care ţi-a dat asta era în casă ?
Era drăguţă.
Ştiu.
E fiica mea.
Trebuie să găsesc casa aceea. Ştii unde este ?
Paradis.
- Bună dimineaţa. - Vă pot ajuta cu ceva ?
- Am venit să-l văd pe şeful tău. - Nu e niciun şef.
Nu facem nimic ilegal.
Dacă ating un singur buton, 30 de agenţi vor sosi
înainte să aveţi timp să faceţi vreo mişcare.
Nu vă mai prostiţi ca să nu vă închid pentru că îmi irosiţi timpul.
Aşteaptă aici.
Ai armă ?
E în mâna ta.
Neagră, cu un pliculeţ de zahăr, te rog.
Ce doreşti ?
Am venit să negociez preţurile.
Am negociat deja preţurile cu d-l Macon.
D-l Macon s-a mutat în altă divizie.
Am venit să renegociem.
Dacă nu credeţi că sunt nerezonabil, lăsaţi-mă să vă explic.
Bună cafea. Vă avem sub supraveghere prin satelit, 24 de ore din 24.
Auzim tot ce spuneţi, ştim tot ce faceţi.
Aveţi idee cât ne costă doar ca să schimbăm unghiul
unei lentile de la un satelit care orbitează la 320 km deasupra Pământului ?
Şi costurile astea au crescut.
Dacă costurile noastre cresc, cresc şi costurile voastre. Este ceva logic.
Apropo, care dintre voi este Marko ?
De ce vrei să ştii ?
Mi s-a spus că Marko e şeful.
Toţi suntem Marko.
Marko din Tropoja.
Toţi suntem din Tropoja.
Dacă vreţi să ne jucăm aşa, preţul tocmai a crescut cu 10 %.
Dacă încerci să ne şantajezi pentru că suntem imigranţi, ştim legea.
Vă şantajez pentru că încălcaţi legea.
Sub ce acuzaţii aţi vrea să fiţi arestaţi ?
Droguri, răpire, prostituţie ? Alegeţi voi.
Veniţi în ţara asta, profitaţi de ea
şi credeţi că dacă suntem toleranţi, suntem slabi şi neajutoraţi.
Aroganţa voastră mă jigneşte.
Pentru asta, preţul a crescut cu 10 %.
Acum, vreţi să discutăm afaceri sau continuăm să ne jucăm ?
- Cât ? - 20 de procente.
Şi aveţi cuvântul meu că aşa va rămâne un an întreg.
Cum se spune "zahăr" în limba voastră ?
Aţi făcut o investiţie foarte bună, d-lor.
Ne vedem peste o lună.
Un prieten mi-a dat asta. E în albaneză. Puteţi să mi-o traduceţi ?
Succes.
- Succes. - Succes.
- Succes. Succes. - Succes.
Nu mă mai ţii minte ?
Am vorbit la telefon acum 2 zile.
Ţi-am spus că o să te găsesc.
Kim.
Amanda.
Trezeşte-te !
Vreau să te concentrezi.
Te concentrezi ?
Unde este fata ?
Unde este ?
Ştii, obişnuiam să importăm energie.
Dar am aflat că ţările cu care încheiam contracte
aveau reţele de curent foarte slabe. Ca din lumea a 3-a.
Dacă porneai un întrerupător, curentul nu pornea
iar lucrurile mergeau prost. Astfel că se ajungea la smulgerea unghiilor.
La stropirea pielii cu acid.
Astfel că procedeul nu era productiv.
Dar aici tensiunea este stabilă.
Aici este un frumos curent continuu.
Aici, porneşti un întrerupător şi curentul rămâne toată ziua.
Unde este ea ?
Nu am timp de pierdut, Marko din Tropoja.
Dă-mi ce am nevoie sau întrerupătorul va rămâne pornit
până când ne vor tăia curentul pentru neplata facturii.
Unde este fiica mea ?
Nu păstrăm virginele, le vindem.
Era virgină, o grămadă de bani.
Mi-ai vândut fiica ? Ai vândut-o ?
Cui ?
Nu ştiu.
- Cum ? - Saint-Clair.
Saint-Clair.
Saint-Clair ? Saint-Clair. E o persoană sau un loc ?
Persoană. Patrice Saint-Clair.
Patrice Saint-Clair.
Unde îl pot găsi ?
Nu ştiu, nu ştiu.
Nu ştiu. Nu ştiu. Nu ştiu.
Te rog ! Nu ştiu !
Nu ştiu ! Nu ! Te rog ! Te rog.
Te rog.
Nu asta. Te rog.
Te cred.
Dar asta nu o să te salveze.
- Am sosit. - Tată !
- Salut, îngerii mei !
Ce pui apetisant. Sunt lihnit.
Ia uite cine a venit.
Bryan, ce surpriză plăcută.
Jean-Claude.
Copiii te-au aşteptat.
După ce îi duci la culcare, putem să mâncăm înainte ca totul să se răcească.
Bryan, faci tu onorurile ?
- Sigur. - Vin imediat.
Copii, la culcare !
Haideţi !
Este târziu.
Somn uşor.
Tocmai îi spuneam lui Bryan cât de bine este
că ţi-ai lăsat vechea slujbă pentru cea de acum.
În fiecare seară ajungi la cină, petreci mai mult timp cu copiii.
Probabil că e plăcut să vii acasă în fiecare seară, să petreci timpul cu copiii.
Bryan se gândea să se mute.
- Serios ? - Da.
A vizitat locuinţe din Paris.
- Carne albă sau roşie ? - Roşie, te rog.
Ai găsit ceva interesant ?
De fapt, chiar am găsit, în districtul 10 pe bulevardul Paradis.
Oamenii de acolo cunosc pe cineva care lucrează în biroul tău.
Un domn Macon. Îl cunoşti ?
E Henri. Eu îi spun d-l Stresat.
Mereu pare să aibă câte o problemă. Morcovi ?
I-am dat de capăt, Jean-Claude.
Ştiu totul.
Sper că nu eşti implicat în rahatul ăsta.
- Ce rahat ? - Nu e momentul potrivit, Bryan.
- Eşti implicat ? - Implicat în ce ?
Despre ce vorbiţi ?
- Eşti implicat ? - Salariul meu este X, cheltuielile sunt Y.
Atâta timp cât familia mea o duce bine nu-mi pasă de unde vine diferenţa.
La asta se reduce implicarea mea.
- Cum rămâne cu familia mea ? - Ţi-am spus...
... te-aş ajuta, atâta timp cât nu aş provoca probleme.
Cine este Patrice Saint-Clair ?
Nu ştiu şi nu-mi pasă. O să te conduc la aeroport.
Jean-Claude.
Taci, Isabelle ! Taci !
Să mergem. Cina a luat sfârşit.
- Încă nu am terminat. - Ba ai terminat.
- Nu ! - Nu am terminat.
Asta se întâmplă când stai în spatele unui birou. Uiţi lucruri.
Cum ar fi greutatea unui pistol care nu este încărcat.
Isabelle !
E o rană superficială.
Dar dacă nu îmi dai ce am nevoie, ultimul lucru pe care îl vei vedea
înainte să-i las orfani pe copiii tăi este glonţul pe care i-l voi trage în cap.
Iar acum... Patrice Saint-Clair.
Ar fi fost mult mai simplu
dacă te-ai fi concentrat pe găsirea fiicei mele şi nu pe biroul tău.
Cere-i scuze soţiei din partea mea.
- Vă pot ajuta cu ceva ? - Da, am venit să-l văd pe d-l Saint-Clair.
Numele d-voastră, vă rog.
Îmi pare rău dar nu sunteţi pe listă.
Vă rog să verificaţi din nou.
Înăuntru.
Pot să vă ajut, d-le ?
- Şampania dumneavoastră. - Da, o iau eu.
Am 50.000. 50.000.
50.000.
100.000, 100.000.
100.000, 150.000.
Am 150.000.
Şampania d-voastră, d-le.
200.000, am 200.000, 250.000.
Doriţi ?
- Te rog. - Am 250.000.
250.000.
Adjudecată pentru 250.000.
Ultimul produs.
Ca de obicei, păstrăm ce e mai bun la sfârşit.
Vorbeşte engleza, puţină franceză.
Este încă virgină.
- Îmi cer scuze. - Ieşi afară !
Licitaţia va începe de la 100.000.
100.000.
- Am spus... - Am auzit ce-ai spus.
Cumpăr-o !
Am 100.000.
- Cumpăr-o ! - 150.000.
200.000.
250.000, 300.000, 350.000.
350.000.
400.000. 400.000.
450.000, 450.000.
450.000.
500.000. 500.000.
500.000. Adjudecată.
Cu asta s-a încheiat licitaţia. Vă mulţumim că aţi venit.
- Vă puteţi lua achiziţiile. - Mişcă !
- Nu o să ieşi viu de aici. - Ba o să ies, dacă vrei să trăieşti.
Deci, d-le... ?
Ştim că nu sunteţi omul ăsta. Deci, cum să vă spunem ?
Nu contează cum vă spunem.
Întrebarea este ce căutaţi aici.
Ultima fată, sunt tatăl ei.
- Vai de mine. - Daţi-mi-o.
Aş vrea să pot, sincer.
Vedeţi, şi eu sunt tată.
Am 2 băieţi şi o fată dar să vă spun ceva, d-le Oricine-aţi-fi.
Asta este o afacere.
Este o afacere selectă
- cu o clientelă selectă. - O să plătesc.
În afacerea asta nu se fac restituiri, rambursări,
reduceri, repuneri în vânzare. Toate vânzările sunt definitive.
Pe lângă discreţie, este singura regulă pe care o avem.
Ucide-l. În linişte. Am musafiri.
Poţi merge să vezi ce parte din "linişte" nu au înţeles ?
Da, domnule.
Putem să ajungem la o înţelegere. Ştiu cum te simţi.
Ar trebui să discutăm despre asta, da ? Putem să rezolvăm într-un fel.
Habar nu ai...
- Unde este ? - Te rog.
Trebuie să înţelegi. Te rog încearcă să...
Este o barcă lângă debarcader.
Te rog, încearcă să înţelegi.
A fost doar o afacere, nu a fost nimic personal.
A fost personal pentru mine.
Totul este pregătit, domnule.
Lasă-le să se ducă cu Jacques !
Tu, vii cu mine !
Avem un intrus.
Căutaţi peste tot.
Omorâţi-l dacă trebuie.
Sunteţi mai în siguranţă aici, excelenţă.
Ce s-a întâmplat ? Cine este ?
Tatăl unei fete, o vrea înapoi.
Mă ocup eu de el.
Putem să...
- Tată. - Kim.
Ai venit după mine.
Ţi-am spus că o voi face.
Mamă.
Dumnezeule.
Puiul meu.
Lasă-mă să iau eu astea.
Bryan, dacă ai nevoie de ceva...
Am tot ce îmi trebuie.
Te iubesc atât de mult.
Stuart.
Mulţumesc.
Mergem ?
Sigur nu vrei să vii cu noi ?
- E în regulă. O să iau un taxi. Mulţumesc. - Bine.
- Te iubesc, tată. - Şi eu te iubesc.
- Unde suntem ? - Ţi-am spus. E o surpriză.
Bună.
Când cineva te salută e politicos să îi răspunzi şi tu.
Bună.
Am auzit că vrei să devii cântăreaţă.
- Vreau. - Vrea.
Atunci, intră. Să vedem de ce eşti în stare.
::: Traducere şi adaptare ::: :::::::... NAHRMER ...:::::::
Sincronizare - X-r@y FlexMuchy
S F Â R Ş I T
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/fsaz Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari