Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
TAKEN 2: TEROARE ÎN ISTANBUL
Traducerea şi adaptarea: Shadow @ www.titrari.ro
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro
Ne-a măcelărit oamenii...
Fraţii...
Fiii...
Însă ei strigă după dreptate...
Pentru sufletele lor, vă jur...
Cel care i-a ucis pe cei pe care-i iubeam...
Cel care ne-a umplut sufletele de tristeţe...
va fi pedepsit!
Îl vom aduce aici!
Ne vom opri doar când sângele lui se va scurge în pământul ăsta!
Ne vom răzbuna!
- Dle, mă scuzaţi... - Ce e?
Finisarea e inclusă în preţul spălatului.
Nu contează. Vreau eu s-o fac. Sunt puţin cam obsesiv.
- Lenore... - Bryan!
- Bună! Ce mai faci? - Bine, tu?
- Binişor... - S-a-ntâmplat ceva?
Nu, e sâmbătă şi e ora 14:00. E ora de conducere a lui Kim.
S-a modificat ziua în care ia lecţii de muzică.
- Cea de marţi sau cea de vineri? - Habar n-am.
Ştii cum sunt copiii...
Mai ales cei care sunt disperaţi să-şi ia carnetul din a treia încercare.
Nu e disperată.
A picat de două ori, Leny. E important.
Unde e? Serios...
- Niciodată n-am ştiut să mint, nu? - Nu, nu e punctul tău forte.
E la prietenul ei.
- Are prieten? - Vrei să intri să bei ceva?
- Da. - Da, hai înăuntru...
De ce nu mi-a spus?
Probabil că n-a vrut să-l verifici,
să vezi ce-a făcut de la grădiniţă până acum.
- Dar se simte bine, nu? - Da, e bine.
Să-mi spui dacă nu e treaba mea... însă tu te simţi bine?
Nu.
Nu prea, ne-am despărţit...
Dacă te pot ajuta cu ceva...
Ar fi mai bine să... Mulţumesc pentru vin.
- Bryan! N-o face! - Nici nu ştiu unde locuieşte puştiul.
Pe ea ai găsit-o în 3 zile, într-un oraş cu 12 milioane de locuitori.
- Promite-mi! - Tocmai ce ţi-am spus...
- Promite-mi! - N-o să mă bag în treburile ei.
- Stai puţin. - Ce e?
Chiar te plac.
Atunci ce e?
- Nu ştiu. - E în regulă.
Putem să aşteptăm cât vrei.
Bună, vă pot ajuta cu ceva?
- Kim e aici? - Da, iar tu eşti...?
- Tatăl ei! - Dle Mills, ce plăcere. Eu sunt Jamie.
Intraţi!
- Vă aduc ceva de băut? - Adu-o pe fiica mea.
- Tată? - Bună!
Ce cauţi aici?
Ştiu cât de important e pentru tine să treci toate examenele.
Stai aşa, n-ai carnet?
Tu ai făcut vreodată o parcare laterală cu un Escalade?
Ţi-am spus să dai examenul cu maşina mea.
Tată...
Mersi frumos...
A fost o plăcere să vă cunosc, dle Mills.
Nu vrei să încetineşti puţin?
Nu-mi vine să cred că ai făcut aşa ceva.
Săptămâna viitoare începi facultatea.
Doar acum te pot ajuta, înainte să plec la Istanbul.
Aşa a fost planul, iar planurile trebuie respectate.
Nu, tată! A fost planul tău!
- Şi cum m-ai găsit? - Vorbeam cu mama ta şi...
De ce nu mi-ai spus că ai prieten?
Fiindcă ştiam c-o să exagerezi şi voiam măcar iluzia stării de normalitate.
- Nu uita să pui frână înainte de stop. - Tată!
Mama nu ştie unde locuieşte Jamie.
GPS?
L-am instalat în telefonul tău, îmi pare rău.
Auzi atâtea poveşti înspăimântare despre cei de vârsta ta...
Tată, nici nu ştiu ce e normalitatea, însă cu siguranţă nu asta e.
Kim, poţi să porneşti acum.
Uită-te în oglinda laterală.
Perfect! La examen de ce n-ai făcut la fel?
Nu ştiu... Poate că nici nu vreau carnetul.
Ştiu că-mi vrei binele, însă trebuie să ai încredere c-o să mă descurc singură.
- Să nu mai faci aşa ceva, te rog. - N-o să mai fac.
Şi să nu-ţi pui prietenii să-i verifice trecutul.
- N-o voi face. - Bine...
- Ne vedem miercuri. - Au revoir.
- Te iubesc! - Şi eu te iubesc!
Da.
Sam? Salut. Eu sunt.
Vreau să verifici pe cineva.
Jamie Conrad.
Ca de obicei. Nu prea multe detalii.
- S-a făcut. - Bine? Mulţumesc.
- Poftiţi. - Mulţumesc.
Aşteptaţi puţin. Aţi primit o scrisoare.
- Ne vedem înăuntru. - Da, domnule.
Poftiţi!
Sebastian?
- Unde e? - Nu ştiu!
Unde e?
Bine...
Vrei să te joci cu mine?
Mă tem că asta nu e o joacă!
- Uită-te! - Nu, nu!
Se pare că a schimbat regulile...
Un poliţist a venit la Paris.
S-a folosit de o carte de vizită
ca să intre în casa noastră
şi să-mi omoare prietenii şi fratele.
Asta e cartea ta de vizită.
Unde e?
Vorbeşte!
- Ce s-a întâmplat? Eşti bine? - Da, totul e-n regulă.
Intră, eu mă duc după Kim.
Leny, ce s-a întâmplat?
Trebuia să plecăm cu Kim în China în vacanţa de primăvară...
Întreaga familie... ca să rezolvăm toate problemele...
Însă când eu şi Stu... am crezut că lui Kim o să-i prindă bine...
Am vrut să fim cu toţii împreună, departe de toată tensiunea...
El a anulat totul... Toate rezervările.
Nu-mi vine să cred că ne-a făcut aşa ceva...
M-am săturat de toate certurile, de avocaţi...
- A devenit aşa un ticălos... - Îmi pare rău, Leny.
Mie-mi pare rău, nu e problema ta.
E rândul meu să mă ocup de Kim. Mă descurc eu...
Ce-ar fi ca tu şi Kim să veniţi cu mine?
Nu te putem deranja, vei avea de lucru.
Nu mă deranjaţi, o să lucrez doar 3 zile.
Apoi o să puteţi veni... Ne vom simţi bine.
Eşti foarte amabil...
Nu ştiu ce să zic. Nu sunt în stare să gândesc acum.
Te înţeleg, nu trebuie să te grăbeşti.
Mâine dimineaţă plec, o să lucrez 3 zile. Sună-mă!
Dacă veniţi, o să ne distrăm. Dacă nu, o să mă întorc.
- Mă duc s-o chem pe Kim. - Bine.
Îţi mulţumesc, Bryan.
- Sigur o să vină. - Nu ştiu ce să zic...
Sam, pe bune acum, chiar nu ştiu.
- Trebuia să fi insistat. - Ia mai terminaţi odată.
Trece printr-o perioadă dificilă. N-am vrut să-i îngreunez şi eu situaţia.
Mi s-a destăinuit.
Nu ştiam că încă sunteţi apropiaţi, încât îţi împărtăşeşte problemele ei.
Ia stai aşa... Ştiu că înainte aţi fost apropiaţi...
E ceva serios acum?
- Pun pariu că ea încă mai ţine la el. - Termină cu prostiile.
Poate că el încă mai ţine la ea!
N-aţi vrea să vorbim şi noi despre baschet? Ce naiba?!
Istanbul.
Îţi mulţumesc, dle Mills. M-ai făcut să mă simt în siguranţă.
Mulţumesc! Drum bun înapoi acasă!
Asemenea!
Aţi sunat la Lenore. Lăsaţi un mesaj după semnalul sonor.
Eu sunt.
Nu m-ai căutat, deci ai găsit alt loc în care să mergi...
Sper că-ţi merge mai bine.
Dacă ai nevoie să vorbim sau orice altceva, sunt aici...
Adică, o să fiu acolo.
Probabil mâine o să plec.
N-am veşti de la Kim. Probabil e ocupată cu prietenul ei.
Tată!
- Surpriză! - Dumnezeule! Kim, scumpo...
- Bună, Leny! - Bună!
Tocmai îţi lăsam un mesaj. N-am primit nicio veste şi...
- Am vrut să-ţi facem o surpriză. - Aţi reuşit.
Era să fiţi voi cele surprinse. Eram pe cale să mă întorc acasă.
- Mama l-a sunat pe Sam. - Serios?
Ea te-a urmărit pe tine!
Nu eşti singurul care se pricepe la aşa ceva.
Aşa se pare. Bine aţi venit în Istanbul.
Nu-i rău deloc, nu?
Dumnezeule! Mamă, hai şi uită-te!
- Dumnezeule! - E-o nebunie, nu?
- Mulţumim mult! - Cu plăcere.
Vă las să despachetaţi şi vin după voi în jumătate de oră.
Bine.
Pe curând!
încă nu se ştie care a fost cauza.
- Bună! - Bună!
- Arăţi bine! - Şi tu.
Unde mergem?
Eu nu merg nicăieri. Sunt frântă.
O să fac o baie şi o să mă bag în pat.
- Leny, eşti sigură? - Da.
Am rămas doar noi noi, puştoaico.
Vrei să facem ceva anume?
Într-un fel. Poate.
Eşti gata să mergem?
Nu, mă gândeam să mai stau două ore.
- Serios? - Da.
- Grozav. - Nu, glumeam.
- Hai să mergem. - Bine.
E o nebunie aici.
Pe malul acesta e Europa, iar în partea cealaltă e Asia.
Fiecare asalt din ultimii 2.500 de ani,
fie că din vest se mergea spre est sau invers,
s-a făcut prin acest canal.
- Vrei puţin ceai? - Da.
Doar unul, vă rog.
De unde ştii toate astea?
De unde ştiu? Am citit într-o carte în avion.
- O poţi împrumuta, dacă vrei. - Da, vreau.
Treaba cu... Jamie... e ceva serios?
Ce drăguţ ai schimbat subiectul.
Nu ştiu. Suntem împreună doar de câteva luni.
- Eşti îndrăgostită de el? - Cred că încă nu sunt sigură...
- Ai mai fost îndrăgostită? - Nu...
Nu aşa cum vorbeşte mama despre iubire.
Ea cum descrie iubirea?
A spus că atunci când voi doi v-aţi întâlnit...
- A fost super special. - Super special? Aşa a spus?
Cuvântul pe care l-a folosit a fost "magic".
Magic?
Mă bucur să te revăd, prietene.
- E totul pregătit? - Exact cum ai cerut.
Perfect.
- Da? - Sunt în hol.
Aşteaptă până iese, şi nu uita, îl vreau în viaţă.
M-a văzut. Plec!
M-am gândit să luăm masa în Bazar.
Diferenţa de fus orar îşi face efectul, aşa că mă duc puţin la piscină.
Mergeţi voi doi şi ne întâlnim peste câteva ore.
- Bine. Tu eşti de acord? - Da, e-n regulă.
Bine, pa!
Cartea de care ţi-am spus e pe măsuţă.
- Sigur... - Nu pleca de-aici.
- Mă duc să iau o maşină. - Distracţie plăcută!
- Kim? Ştiu ce ai de gând. - Ce crezi că fac?
Da?
Fiica încă e aici. Ce facem?
Îi vreau pe toţi 3, ai înţeles?
Are impresia că noi suntem naivi.
- Adică? - Face pe Cupidon.
Înţeleg.
Mai ţii minte când te-ai întors ca să recuperezi timpul pierdut cu Kim?
Şi el a dispărut de trei săptămâni.
- Cam atât timp rămâneai tu. - Cam aşa ceva...
Nu prea aproape.
Mi-ai demonstrat că m-am înşelat. N-am crezut că te poţi schimba.
- De ce? - Din cauza personalităţii tale.
Dacă vrei să realizezi ceva, trebuie să fii ca un câine care-şi protejează osul.
- Frumoasă analogie... - Ştii bine ce vreau să spun.
Trebuie să te implici fără ezitări.
Dacă eu făceam ceva, doar la lucrul acela mă concentrăm.
Chiar dacă-mi spuneam că trebuie să mă schimb, nu puteam renunţa.
- Ai renunţat la noi... - Nu, niciodată!
Nu şi-n mintea mea.
Şofer, ia-o la stânga.
Leny, nu.
Ce s-a întâmplat?
- Îmi spui şi mie ce se întâmplă? - Totul e-n regulă.
Vezi acel magazin de la mijlocul străzii?
- Ce se întâmplă? - Îl vezi?
Da, îl văd.
Când vom opri, vreau să cobori din maşină.
- Intră în magazin ca şi client. - Îmi spui şi mie ce se întâmplă?
Ascultă-mă, Leny! N-avem timp de aşa ceva!
- Spune-mi ce se întâmplă! - Ascultă-mă!
Când ajungi în spatele magazinului, ia-o la dreapta.
Intră pe prima stradă la dreapta, iar apoi ia-o la stânga.
Du-te drept înainte până dai de nişte scări.
Vei găsi un coridor roşu. E un culoar.
La ieşirea din acel culoar vei găsi o staţie de taxi.
Întoarce-te la hotel, ia-o pe Kim,
vorbeşte cu şeful securităţii şi cere-i să vă escorteze din cameră.
Să nu deschizi uşa nimănui!
Nici celor de la room-service, nici poliţiei, nimănui!
- Mă aştepţi pe mine. - Nu-mi vine să cred!
Vreau să te concentrezi!
- Eşti pregătită? - Nu...
Leny, vreau să fii pregătită!
Concentrează-te! Şofer, opreşte!
- Gata, du-te! - Şi tu?
Mă descurc eu. Cei care ne urmăresc vor avea probleme.
Dacă un câine are un os, cel mai bine e să-l laşi în pace.
Ai grijă!
Jos din maşină!
Hai odată! Mişcă-te!
Domnule, vă rog!
- Şi-a dat seama. - Acţionaţi acum!
Hai odată!
Fir-ar să fie!
Hai, Kim, răspundă naibii la telefon!
Nu se poate!
Să mă ajute cineva! Cheia! Deschideţi uşa, vă rog!
La naiba!
O să-i împrăştii creierii!
Bryan!
Vă rog...
Aruncă arma!
- Mi-ar fi plăcut să fii aici. - Şi mie. Nici nu-ţi imaginezi...
- Ce e? - Mă sună tata. E la o întâlnire cu mama.
- Te sun imediat. - Mi-e dor de tine! Pa!
- Care-i treaba? - Ascultă-mă cu atenţie, Kim!
Mama ta şi cu mine... vom fi... răpiţi.
Tati!
- Dumnezeule! - Vor veni şi după tine.
Pleacă de unde eşti fără gălăgie. Du-te unde ţi-am spus că e cartea.
E o uşă. Intră în cameră şi ascunde-te în dulap. Ai înţeles?
- Da... - Bun, te sun eu.
Du-te acum!
Nu!
E în camera 422.
1, 2,
3, 4, 5, 6...
Viraj la dreapta...
Oameni care cântă...
1, 2, 3...
4, un vapor...
Piscina!
Securitatea de la etajul 4. Mă auziţi? Trimiteţi acum pe cineva!
25, 26, 27...
28, 29, stop!
Lovituri de ciocan pe metal...
Stânga, a intrat în viteza a doua.
1, 2, 3...
Păsări...
Du-i direct la atelier!
Viraj la dreapta, 27.
Se opresc.
Hai, Sam! Răspunde!
Salut, sunt Sam! Lăsaţi un mesaj.
La naiba!
- Aţi păţit ceva? - Nu contează.
- Tu eşti bine? - Da...
- Sunt speriată... - Kim, ascultă-mă cu mare atenţie.
Vreau să te calmezi şi să-ţi revii.
- Au plecat cei care-au venit după tine? - Da, ce voiau?
- O să aflu. - Mama e bine?
- Tată? - Mama e bine...
Bine... Ce ne facem?
Vreau să mergi la ambasada americană. Acolo vei fi în siguranţă.
- Voi ce-o să faceţi? - Ne descurcăm noi.
- Unde sunteţi acum? - Nu ştiu exact, Kim.
Şi-atunci cum să le spun unde să te găsească?
N-ai cum. Hai, du-te!
- Nu. - Kimmy...
- Spune-mi cum să te ajut. - Nu, Kim!
Tată, dacă-mi spui ce să fac, te pot ajuta!
- Kim, nu e un joc. - Ştiu! E viaţa părinţilor mei!
Tată, te rog. Pierdem timp preţios.
Te rog, spune-mi ce să fac.
Poţi să ieşi în siguranţă din dulap?
Da.
- Dacă poţi, ia valiza cu tine. - Bine.
Am valiza.
Codul e: 2-3, 2-8, 8-4.
- S-a deschis? - Da.
- Bun, ai găsit o hartă? - Da.
Pe hartă vei găsi o scală în kilometri. O vezi?
Da.
Ia un şiret de la un pantof din dulap. Foloseşte-l ca să te ghidezi.
Ia pixul din valiză.
Desenează un cerc în care hotelul trebuie să fie în centru.
Bine.
Diametrul trebuie să fie de 3 kilometri. Ai înţeles?
Gata!
Desenează încă un cerc în care piaţa trebuie să fie în centru.
Bine!
- Cercurile se intersectează? - Nu.
Ia una dintre acele cutiuţe. Din cele cu un cui în vârf.
E o grenadă. Vreau să te duci la balcon cu grenada.
O poţi arunca într-un loc sigur?
- E o parcare. - E cineva înăuntru?
Nu.
Scoate cuiul, numără cu voce tare până la 3 şi arunc-o cât mai departe.
Apoi întoarce-te în cameră şi rămâi la telefon ca să aud explozia.
1, 2, 3.
1, 2, 3, 4.
Tată?
Desenează un cerc pe hartă în exteriorul celui în care hotelul e în centru.
Circumferinţa trebuie să fie de 4,5 kilometri.
Bine...
- Cercurile se intersectează? - Da, în două puncte.
Eu sunt la unul dintre cele două puncte de intersecţie.
Acum du-te afară şi uită-te la steagurile de pe acoperiş.
Le vezi?
- Da. - Sunt în bătaia vântului?
- Da. - Vântul bate spre est, nu?
- Cred că da, nu sunt sigură. - Uită-te la hartă.
Uită-te la punctul de intersecţie dinspre est.
Vreau să iei un pistol, să urci pe acoperiş şi să aştepţi să te sun.
Mai ia şi două grenade. Du-te spre extremitatea estică a acoperişului.
Urcă-te pe acoperiş şi aşteaptă să te sun.
- Poartă-te cât mai normal, Kim. - Bine.
Tată?
Ce faci? Ăsta e vestiarul angajaţilor. Opreşte-te!
Îl cunoşti?
Pe ăsta?
- Pe ăsta? - Nu.
Pe ăsta?
- Ce vrei? - Nu-l recunoşti pe niciunul.
Pentru tine nu înseamnă nimic, însă pentru alţii sunt fii,
nepoţi... tati şi soţi.
Tu i-ai ucis pe toţi!
Ca pe nişte nimicuri!
Dar pe ăsta? Pe el îl recunoşti?
Pe el îl recunoşti. Nu doar l-ai ucis.
L-ai legat de un scaun, ai ataşat cabluri electrice la scaun...
Ai pornit curentul până când inima i-a explodat.
El a răpit zeci de fete şi le-a distrus viaţa.
Era fiul meu, Marko. Din Tropoja.
Acum te voi duce la Tropoja
ca să-i întâlneşti pe cei cărora le-ai distrus viaţa.
- Ca să le oferi dreptate! - Vrei să spui răzbunare.
Dacă aşa vom avea pace, poţi să-i spui cum vrei.
Ţi-am ucis fiul pentru că mi-a răpit fiica!
Nu mă interesează ce-a făcut!
Tot ce ştiu e că n-o să-l mai văd vreodată...
N-o să-i mai aud vocea...
Dacă tu-l consideri responsabil pentru ce a păţit fiica ta,
eu te consider responsabil pentru ce a păţit el!
Moartea ta nu va fi rapidă, nu va fi plăcută.
Însă înainte să mori, asta vei vedea...
În cât timp sângele îi va ajunge la cap şi nu va avea nicio scăpare?
- În 30 de minute. - Aşa-i!
Tu urmezi, aşa că ai 30 de minute s-o vezi cum moare.
Ea n-a fost implicată. Fă ce vrei cu mine, însă ei dă-i drumul.
Nu juca rolul eroului. Acum mergem după fiica ta.
Va fi vândută celui mai ieftin bordel din lumea asta.
Va fi abuzată de atâţia bărbaţi,
încât va fi doar o bucată de carne refuzată până şi de câini.
Nu-i asculta, Leny. Kim e în siguranţă. Am vorbit cu ea.
E-n siguranţă. Trebuie să rămâi calmă.
Trebuie să respiri încet.
Nu voi permite să păţiţi ceva. Îţi promit!
Linişte!
Am pierdut fata.
Fata a dispărut. Mă întorc imediat ce punem mâna pe ea.
Atunci acţionăm! Haideţi să mergem!
Ţine-te bine, Leny!
Ţine-te bine!
Scuze!
Leny!
O să scăpăm de aici. Sunt aici...
Hai odată, sună-mă! Te rog...
Leny, o să mă întorc.
- Sunt aici. - Aruncă încă o grenadă.
- Tată! - Te apropii.
Deplasează-te spre est.
Numără până la 30 şi aruncă încă o grenadă.
1, 2, 3...
18, 19...
27, 28, 29, 30.
Du-te şi vezi ce se întâmplă.
- Kim? - Da?
Uită-te spre est. Caută un nor alb de aburi.
- Îl văd. - Du-te acolo şi spune-mi când ajungi.
Bravo!
Mă duc jos.
- Tată! - Unde eşti?
- Sunt lângă locul de unde ies aburii. - Aruncă pistolul pe canalul de aerisire.
- Dumnezeule, sunt aici. Vin după mine! - Aruncă pistolul şi fugi!
- Fugi! - Tată, vin după mine!
O să mă-ntorc.
Arunc-o!
În genunchi!
N-o face...
Tată...
- Unde e mama? A păţit ceva? - E-n siguranţă.
Încetişor...
Omul acela avea acelaşi tatuaj ca cel din Paris.
Nu pe tine te vor, ci pe mine.
Aşteaptă aici, eu mă duc după mama.
Dacă nu apar în 5 minute, vreau să te duci direct aici.
La ambasada americană.
- Spune-le ce s-a întâmplat. - Tată...
N-avem timp, Kim. Dă-mi telefonul.
Aştepţi 5 minute. Nicio clipă în plus.
Indiferent ce se întâmplă, după 5 minute pleci! Ai înţeles?
Bine...
Daţi-mi drumul!
Da?
TIMPUL A EXPIRAT
- Porneşte! - L-ai ucis!
N-am avut de ales. Porneşte maşina!
- Unde e mama? - E bine, nu e departe.
- Unde e? - Hai, Kim! Porneşte!
Nu vreau să fac aşa ceva!
- Unde mergem? - Ia-o înainte. Mergem la ambasadă.
- Nu cred că pot... - Ştii să tragi cu pistolul?
- Nu. - Atunci trebuie să conduci!
Au scăpat.
La naiba! Poliţia!
- Tată, trebuie să opresc. - Nu, tocmai am împuşcat un poliţist.
Hai, mai repede!
La dreapta!
Înapoi!
Mai repede!
Hai, Kim!
Mai repede!
Nu te opri!
La stânga!
E bine aşa!
- Nu, au început să tragă. - Lasă-te-n jos şi nu te opri!
- Mai repede! - Nu pot.
- Hai! - Nu pot!
Daţi-vă la o parte!
- Tată! - Nu te opri! Fii atentă la drum!
La dreapta!
La naiba!
Hai, Kim! Calc-o!
- Mai repede! - Bine!
La naiba!
- Tată! - Aşa! Lasă-te jos!
- Mai repede, Kim! - Nu pot!
- Hai, mai repede! - Tată!
O să reuşeşti!
Fă-o!
- Nu te opri! - Dar sunt soldaţi.
Se vor da la o parte.
Capu' jos!
- Totul e-n regulă? - Da...
Nu te ridica, Kimmy.
Salut, Bryan!
Sam, suntem în curtea ambasadei americane din Istanbul
într-o maşină făcută praf.
Nu întreba... Poţi suna pe cineva ca să nu fim împuşcaţi?
- Da, sigur. - Mersi.
Bryan are probleme la Istanbul.
Mama n-a scăpat, nu?
- Nu... - Dumnezeule, tată...
- Spune-mi adevărul. A... - Nu, Kim.
Nu a murit.
Însă e la ei şi o vor folosi până vor obţine ce-şi doresc.
Pe mine...
Vei fi în siguranţă la ambasadă până mă întorc.
- Kimmy, o să fie bine. - Tată, e-n regulă...
Ascultă-mă.
Trebuie să-i găsesc ca s-o aduc înapoi pe mama.
Apoi trebuie să mă asigur că nu ne vor mai deranja vreodată.
Ce o să faci?
Ce ştiu cel mai bine.
Dnă Mills...
Ce să mă fac cu tine, dnă Mills.
N-am nimic cu tine. Nu tu mi-ai ucis fiul.
Însă soţul tău a făcut-o.
Acum te-a trădat,
alegând s-o salveze pe fiica ta în locul tău.
Te-a lăsat aici ca pe un câine.
Cel puţin, fiica mea încă e în viaţă.
Dnă Mills, eşti o mamă bună...
şi o femeie curajoasă.
Tocmai de asta, te voi trimite acasă...
în bucăţele!
Bori, fă câinele ăla să tacă!
Du-te să vezi ce s-a întâmplat!
Haideţi! O s-o mutăm de aici!
Repede!
Tu rămâi aici!
Dispari!
Scumpo?
Sunt aici, scumpo. Sunt aici...
O să mă-ntorc, Leny. O să mă-ntorc...
Ce mai aştepţi?
- Mai ai şi alţi copii? - Doi fii...
Dacă te omor, vor căuta răzbunare.
Cu siguranţă...
Atunci o să-i ucid şi pe ei.
Tu poţi schimba toate astea...
Te poţi duce acasă să-ţi trăieşti viaţa.
Să te bucuri de copii şi nepoţi...
Dar celălalt fiu, Marko...
Cel pe care l-ai ucis...
Ar trebui să uit, pur şi simplu?
Nu, va trebui să te împaci cu ideea.
La fel ca părinţii fetelor răpite.
Sau... poţi să mori aici.
- Ce vrei să spui? - Vreau să spun...
Dacă-mi promiţi, o să arunc pistolul şi o să plec.
- De ce? - Fiindcă m-am săturat de toate astea!
Leny, sunt aici.
Sunt aici, scumpo. Sunt aici...
E-n regulă, Leny.
Suntem în siguranţă.
Bryan?
- Kim? - E-n siguranţă.
Toţi suntem în siguranţă.
TREI SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
Îndreaptă volanul...
Aşa!
Acum ia curba! Nu prea repede.
Îndreaptă...
Opreşte!
Perfect.
- Măi să fie, punctaj maxim. - Super!
- Felicitări! - Mulţumesc!
Am fost perfectă!
Eu spun asta de când te-ai născut. Felicitări!
Cum vrei să sărbătorim?
- Cred că am o idee. - Da?
- Da, eu o să conduc. - Normal.
Poftiţi! 3 prăjituri cu ciocolată.
- Mulţumim. - Cine o mănâncă pe cea cu căpşuni?
- Îmi pare rău, am comandat doar 3. - Comanda era pentru 4.
- Eu am comandat a patra. - Pentru cine?
Jamie!
- Bună! - Bună! Exact la ţanc!
Jamie...
- Poate veni şi el cu noi, nu? - Desigur.
Tată?
Normal, draga mea.
- Mă bucur să vă revăd, dle. - Şi eu. Ia loc.
- Ţi-am luat una cu căpşuni. - Fiţi serioşi...
Mersi, tată. Pe ăsta nu-l împuşca. Îmi place de el.
Traducerea şi adaptarea: Shadow @ www.titrari.ro
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player