Recreaţie Shakespeares_son SsS
La 29 august 1997, au pierit 3 miliarde de oameni.
Supravieţuitorii pârjolului nuclear...
i-au zis războiului Ziua Judecăţii".
Trăiau doar ca să-nfrunte un nou coşmar...
războiul cu maşinile.
Computerul care controla maşinile, Skynet...
a trimis doi exterminatori, în urmă-n timp.
Misiunea lor: nimicirea căpeteniei rezistenţei omeneşti.
John Connor, fiul meu.
Primul exterminator era programat să mă atace în anul 1984...
înainte de naşterea lui John.
A dat greş.
Al doilea era pregătit să-l lovească chiar pe John...
pe când era încă mic.
Ca şi-nainte, rezistenţa a izbutit să trimită un războinic solitar...
o pavăză pentru John.
Întrebarea era doar cine va da de el întâi.
TERMINATOR 2 ZIUA JUDECĂŢII
POTRIVIRE
Îmi trebuie hainele, cizmele şi motocicleta ta!
Ai uitat să zici: te rog.
Luaţi-l de pe mine!
Scoate-mi-l!
Ia-le!
Auzi, flăcău, nu poţi să-i iei motoru' omului!
Acuşica, dă-te jos, până nu te dau eu!
Asta e, ce dracu!
R-31 David, Sherman Cod 6...
la intersecţia podului de pe a 6-a cu Santa Fe, descărcări electrice!
10-4, R-31 David.
CĂUTARE: CONNOR, JOHN
NUME FAMILIE: CONNOR PRENUME: JOHN
SEX: M, RASĂ: ALB VÂRSTA: 10, NASCUT: 28.02.85
CAZIER: ÎNCĂLCARE PROPRIETATE, FURT TULBURARE LINIŞTE, VANDALISM
MAMA: CONNOR, S; TATĂL: NECUNOSCUT TUTORI LEGALI: TODD ŞI JANELLE
John, du-te şi râneşte-ţi cocina!
Ăştia vitregi ai tăi sunt daţi în mă-sa.
Jur c-am terminat-o cu blestematul ăla de puşti.
- Nu catadicseşte nici să-mi răspundă. - Iubi, dă-te la o parte!
Îţi mişti fundu' să m-ajuţi şi pe mine?
- Todd! - Ce e?
N-a făcut curat în camera aia, a lui, de o lună.
A, e urgenţă. Stai aşa! Îndată, mă ocup.
Hai!
Mută-ţi fundu-n casă! Fă ce-ţi spune maică-ta!
Aia nu-i maică-mea, Todd.
SPITALUL PESCADERO - Secţia de reţinere a infractorilor cu tulburări mentale
Următorul pacient e interesant.
Urmăresc cazul de ani buni.
O femeie de 29 de ani...
diagnosticată cu tulburare acută schizo-afectivă.
Simptomele obişnuite: depresie, anxietate, comportament violent.
mania persecuţiei.
Construcţia iluziei mentale e realmente unică.
Ea crede că o maşină, numită Terminator,
cu aparenţă umană, a fost trimisă retroactiv prin timp...
- ca s-o ucidă. - Original.
Şi, de asemenea, că tatăl copilului ei
a fost un soldat trimis înapoi, pentru protecţia ei.
Şi el era din... viitor.
Din anul 2029, dacă reţin corect.
Şi iată-ne!
'neaţa, Sarah!
Bună dimineaţa, dr. Silberman! Ce vă face genunchiul?
Bine, Sarah.
M-a înţepat în genunchi...
cu propriul meu stilou, câteva săptămâni în urmă.
Tentative repetate de evadare.
Ne deplasăm, da?
Nu-mi place ca pacienţii să-şi facă asemenea deranj în camere.
- Vezi să-şi ia Torazina! - Sigur, mă ocup personal.
E timpul să-ţi iei medicamentele, Connor.
Ia-le tu!
Acu', ştii că tre' să fii cuminţică! După masă, te duci le inspecţie.
Eu nu iau aia, Dougie!
- Nu vreau necazuri. - N-o să fie nici un necaz.
Frige-o!
Ultima strigare, scumpi!
Vise plăcute!
Sunteţi tutorele lui John Connor?
Exact, d-le ofiţer. Acum, ce-a mai făcut?
- Aş putea vorbi cu el, vă rog? - Aţi putea, dac-ar fi aici.
De dimineaţă, şi-a luat zborul cu motocicleta. Poate fi oriunde.
Aveţi o fotografie a lui John?
Da. Aşteptaţi!
Aveţi de gând să-mi spuneţi despre ce-i vorba?
Trebuie doar să-i pun câteva întrebări.
Arătos băiat! Permiteţi să păstrez fotografia?
Nu, continuaţi! În dimineaţa asta, l-a mai căutat un tip.
Da, un tip solid, pe motocicletă.
Are ceva de-a face cu asta?
Eu nu mi-aş face griji din cauza lui.
Vă mulţumesc pentru colaborare!
Acum, vă rugăm să introduceţi cardul furat!
PIN-ul!
Dă-i bătaie! Durează prea mult.
Hai, puiule!
În regulă.
- PIN 9003. - De unde-ai învăţat chestia?
De la maică-mea. Aia adevărată, vreau să zic.
Retragere 300 verzişori.
Hai, puiule! Hai odată!
- Da. - Ei, a mers!
În regulă. Bani picaţi uşor. Hai!
Da! Un fleac.
- Ea e? - Da.
E mişto de tot, nu?
Nu, e zărghită rău.
De aia-i la Pescadero. E balamuc.
A-ncercat s-arunce-n aer o fabrică de PC-uri, dar au împuşcat-o si-au arestat-o.
Nu mai spune!
A dat-o-n bară de tot.
Hai! Să risipim niscaiva biştari.
Sarah, trezeşte-te!
Kyle!
Tu eşti mort.
Unde ne e băiatul, Sarah?
Mi l-au luat.
- Acu' el e ţinta. - Ştiu.
E singur-singurel. Tu tre' să-l aperi.
Ştiu.
Spune-mi tu cum aş putea-o face!
El nu mai crede-n mine.
- L-am pierdut. - Tu eşti puternică, Sarah.
Mai puternică decât ţi-a dat prin gând vreodată.
Ridică-te, soldat!
Te iubesc, Sarah. Mereu o să te iubesc.
- Am nevoie de tine. - N-o să te părăsesc niciodată.
Îţi aminteşti mesajul?
Viitorul nu e scris.
Nu este soartă, afară de ce cu mâna noastră ne-am făcut.
Rămâi cu mine!
Lumea nu mai are multă vreme, Sarah!
Kyle, nu pleca!
E ca lumina dintr-un mare stroboscop...
ce-mi arde ochii.
Dar, cumva, văd.
O, Doamne!
Noi ştim că visele-s aceleaşi, noapte de noapte.
- De ce trebuie să... - Continuă, te rog!
Copiii par hârtie arsă.
Sunt negri.
Nemişcaţi.
Şi-apoi unda de şoc îi spulberă.
Şi zboară ca frunzele.
Vise cu cataclisme, sfârşitul lumii...
nu-s neobişnuite.
Dar nu e vis, cretinule! E adevărat.
- Ştiu data când se va-ntâmpla. - Sunt sigur că ţi se par reale.
Pe 29 august 1997...
O să-ţi dai seama de asta!
Oricine nu-şi dă cu cremă cu factor de 2 milioane o să cam dea de naiba.
Ai priceput?
Doamne, te crezi în siguranţă, viu.
Eşti mort de mult. Ca toată lumea!
El. Tu. Aţi şi murit deja.
Tot locul ăsta, tot ce priveşti s-a dus!
Eşti viu în vis, pen'că eu ştiu ce vine!
Ce vine!
Acum, mă simt mai bine.
Mai limpede.
Da, atitudinea ta s-a îmbunătăţit...
mult în ultima vreme.
M-a ajutat să am o ţintă...
ceva la care să năzuiesc.
Ce anume?
Păi, aţi spus...
că, dacă arăt progrese, după 6 luni...
mă transferaţi în aripa de siguranţă scăzută
şi-o să pot primi vizitatori.
Ei bine, au trecut 6 luni şi...
aşteptam cu sufletul la gură să-mi văd fiul.
Înţeleg.
Să ne întoarcem la ce spuneai despre maşinile exterminatoare!
Crezi acum că ele nu există?
Nu există. Acuma, ştiu.
Dar, mi-ai spus de multe ori, cum ai zdrobit una...
într-o presă hidraulică.
Dac-am spus-o, trebuie să fi rămas ceva dovezi.
Trebuia să găsească ceva în fabrică.
Înţeleg.
Deci, nu mai crezi că firma a ascuns totul?
Nu. De ce-ar fi făcut-o?
Hai să încercăm o nouă poziţie, chiar aici!
D-le Dyson?
Echipa de la materiale, face alt...
- D-le Dyson! - Da?
Echipa materiale face altă serie în după-masa asta.
Trebuie să semnaţi pentru... asta.
- Trebuie să aprobaţi. - Bine, o fac.
Ştiu că n-am mai fost de mult pe aici, dar mă-ntrebam dacă ştiţi...
Ce să ştiu?
Dacă ştiţi de unde provine.
Le-am pus odată aceeaşi întrebare. Ştii ce mi-au spus?
Nu pune întrebări!
- Bună dimineaţa, d-le Dyson! - Cum merge?
Introduceţi cheia! La 3, stânga.
2, 1, răsucim!
- Ce fac soţia, copiii? - Foarte bine, mersi!
Deci, ce credeţi, d-le doctor?
N-am arătat progrese?
Uite, Sarah, aici e problema.
Eu ştiu cât eşti de deşteaptă.
Îmi spui exact ce vreau s-aud.
Mă gândesc că nu crezi ce-mi spui tu azi.
Dacă te trec la minimă securitate, ai să-ncerci iar s-o ştergi.
Trebuie să mă lăsaţi să-mi văd fiul!
Vă rog!
E-n mare primejdie. Fără mine, n-are apărare.
Dac-aş putea să dau un telefon...
Mi-e teamă că nu se poate. Pentru un timp.
Nu văd altă alegere decât să recomand comisiei de revizuire
să mai rămâi aici încă 6 luni.
Te omor, nenorocitule!
Nenorocitule!
10 cm cubi sodium amobarbital, imediat!
- Nu-ţi dai seama ce faci! - Câţiva gardieni aici, imediat!
Nu-ţi dai seama ce faci!
Un cetăţean model!
IDENTITATE POZITIVĂ ŢINTĂ ASIMILATĂ
L-aţi scăpat. A fost aici acum 15 minute.
- Se ducea spre galerie. - Da.
Galeria?
Mă car să fac rost de nişte monezi. Mă-ntorc, bine?
- O, nu! - Fetelor, îl cunoaşteţi pe John Connor?
Alo, îl cunoşti pe băiatul ăsta?
Nee, nu-l ştiu.
- John! - Nu acu'!
E un copoi care te adulmecă. Ia gineşte!
- E chiar acolo. - Uşcheală, bărbate!
- Dă-i gaz! - Da.
L-am văzut pe puşti...
Hei, n-ai ce căuta aici!
Lasă-te jos!
D-le, vă simţiţi bine?
Vă e bine?
Hai odată!
Doamne!
Ok, time-out. Opreşte motocicleta!
Time-out. Haide, opreşte motocicleta!
Pentru Dumnezeu! Acu' n-o lua în nume de rău!
- Eşti un terminator, aşa-i? - Da.
Cyberdyne Systems, Model 101.
Mamăă!
Eşti adevărat de-adevăratelea!
Vreau să zic...
Pe dedesubt, eşti o maşină, corect?
Dar viu pe dinafară.
Sunt un organism cibernetic.
Ţesut viu pe un schelet metalic.
E tare de tot!
Pricepe-o, John! Bun.
Nu eşti aici să mă omori.
Pe asta, am priceput-o singur. Atunci, care-i treaba?
- Am misiune să te apăr. - Zău? Cine te-a trimis?
Tu. Acum 35 de ani...
m-ai programat să-ţi fiu apărător, la vremea asta.
A adâncă rău.
Şi celălalt tip e terminator ca şi tine, nu?
Nu ca mine. T-1000, prototip avansat.
Mai avansat ca tine?
Da. Multi-aliaj mimetic.
Asta ce dracu mai înseamnă?
Metal lichid.
Unde ne ducem?
Trebuie să ieşim imediat din oraş şi să evităm autorităţile.
Tre' să mă opresc pe acasă. Vreau să iau nişte chestii.
Negativ. T-1000 o să-ncerce sigur să te redobândească acolo.
- Eşti sigur? - Eu aşa aş face.
Uite, Todd şi Janelle sunt scârboşi...
dar trebuie să-i avertizez.
Rahat! Ai o monedă?
- Alo! - Janelle, eu sunt.
- John? - E totu-n regulă?
- Voi, băieţi, sunteţi bine? - Sigur, dragule, totu-i cum trebuie.
- Tu te simţi bine? - Da, sunt bine.
E târziu, John. Începusem să-mi fac griji de tine.
Dacă te grăbeşti, putem sta la masă împreună.
Fac friptură de vită.
E ceva-n neregulă. N-a fost niciodată aşa drăguţă.
Unde eşti?
Ce dracu tot latră blestematul ăla de câine?
Alo, tacă-ţi fleanca, rahatule!
Câinele chiar latră.
Trebuia să-i spui puştiului să-i facă vânt potăii.
John, e târziu. Te rog nu-mi face griji!
Putea să fi ajuns deja?
Eşti bine?
- Sunt aici. N-am nimic. - Sigur n-ai păţit nimic?
- Cum îl cheamă pe câine? - Max.
Hei, Janelle, ce e cu Wolfie?
Îl aud lătrând. E ceva cu el?
Wolfie e bine, dragule. Wolfie n-are absolut nimic.
Unde eşti?
Părinţii tăi adoptivi sunt morţi.
Îmi trebuie o clipă.
Spui că chestia asta poate imita orice atinge?
Orice experimentează prin contact fizic.
Pe bune!
Poate să se prefacă un pachet de ţigări?
Nu, doar un obiect de mărime egală.
De ce nu devine o bombă sau ceva ca s-ajungă la mine?
Nu poate deveni maşini complexe.
Armele şi explozivii au chimicale, părţi în mişcare.
Nu merge aşa. Dar poate lua forme de metal solid.
- Cam cum? - Cuţite şi arme de împungere.
Astea sunt luate de o cameră de supraveghere,
la Secţie de poliţie West Highland, în 1984.
În noaptea aia, a omorât 17 poliţişti.
Oameni cu familii...
copii.
Astea sunt luate într-un mall din Reseda...
azi.
D-şoară Connor, ştim că îl cunoaşteţi pe tip.
Tocmai v-am spus că fiul dvs e dispărut,
că părinţii adoptivi au fost ucişi.
Ştim că tipul e implicat.
Pentru dvs nu înseamnă nimic. Nu vă pasă?
Ne pierdem timpul. Hai să mergem!
Îmi pare rău, băieţi.
Pe măsură ce trece timpul, e din ce în ce mai ruptă de realitate.
Mi-e teamă că, acum, nu ne poate ajuta.
Dacă se limpezeşte şi ne poate da ceva, vă sun.
Sigur.
Douglas, du-o înapoi în camera ei!
Da, d-le.
Haide, iubire! Să mergem!
Ştii...
am petrecut mult timp în Nicaragua şi alte locuri ca asta.
O vreme, ea s-a ţinut cu tipul ăsta nebun, fost la Beretele Verzi...
se ocupa cu arme.
Apoi, au mai fost şi alţi tipi.
Stătea cu oricine, de la care putea învăţa...
cum să-mi predea ştiinţa de a deveni un mare comandant militar.
Apoi, a fost închisă.
Era cam aşa: Scuze, puştiule! Maică-ta-i nebună. Nu ştiai?
Ca şi cum tot ce ajunsesem să cred devenise rahat.
Am urât-o pentru asta.
Dar tot ce spusese era adevărat.
Ea ştia...
şi nimeni n-o credea...
nici măcar eu.
Auzi, trebuie s-o scoatem de acolo.
Negativ. Cea mai mare posibilitate de succes al lui T-1000
e să se întrupeze în Sarah Connor şi să te aştepte să iei contact cu ea.
E tare. Cu ea, ce s-a-ntâmplat?
Tipic, subiectul copiat e distrus.
Rahat! De ce nu mi-ai spus? Pornim chiar acum!
Negativ. Nu e prioritatea misiunii.
Te bag în mă-ta! E o prioritate pentru mine.
La dracu! Care-i problema ta? Ajutor!
Asta nu ne ajută misiunea.
Luaţi psihopatu' ăsta de pe mine! Ajutor!
Sunt răpit! Luaţi psihopatu' de pe mine!
Dă-mi drumul!
De ce-ai făcut asta?
Pentru că mi-ai spus s-o fac.
Cum?
Trebuie să faci ce spun?
E unul dintre parametrii misiunii.
Dovedeşte-o! Stai într-un picior!
Da!
Mişto! Propriul meu terminator!
E-n regulă, puştiule?
Valea d-aicea, găgăuţă!
Hai să plecăm de-aici, omule!
Ia du-te-n mă-ta, bă rahat cu ochi!
Rahat cu ochi?
Lasă piciorul jos!
- Lu' moi i-ai zis rahat cu ochi? - Încercam doar s-ajut flecuşteţu' ăsta.
Înşfacă-l pe flăcău!
Luaţi-l de pe mine!
Acuma, cine e rahat cu ochi...
bă canulă de clismă?
Lasă pistolul ăla!
- Plecaţi de aici! - Hai! Să ne luăm tălpăşiţa!
Era să-l omori pe tip.
Bineînţeles. Sunt un terminator.
Ascultă-mă cu mare atenţie, da?
Nu mai eşti terminator, bine?
Ai înţeles?
Nu poţi să tot omori la oameni.
De ce?
Cum adică de ce? Pen'că nu poţi.
Pentru că chiar nu poţi. Crede-mă!
Uite, eu mă duc s-o iau pe mama.
Îţi ordon să mă ajuţi!
Aveţi aici pe una Sarah Connor?
Aţi cam întârziat.
De un ceas stau înăuntru.
Staţi o clipă! Vă dau drumul.
A, iată vă vin amicii!
- Hei, Gwen, vrei nişte cafea? - Nu, mersi!
- Da' o bere? - Da, sigur...
- Auzi, am ful! - Bravo, Louis!
Tre' să fie ziua mea norocoasă.
Ai dreptate cu numărul 24.
Măreşte doza la 250 de miligrame!
Acelaşi lucru?
Tu!
Mi-ai rupt braţul!
În corpul uman sunt 215 oase.
Ăsta e unul. Acum, nu mişca!
Ce ai de gând să faci?
Acum, de ce ne-am oprit?
Trebuie să-mi promiţi că nu omori pe nimeni, bine?
- Bine. - Juri?
Poftim?
Ridică mâna şi spune: Jur că nu omor pe nimeni!
Jur că nu omor pe nimeni!
În regulă. Să mergem!
Orele de vizită sunt 10:00-16:00...
de luni până vineri!
Ce faci?
Nemernicule! M-ai împuşcat!
Nebun ticălos!
Nu mă-mpuşca iar! Nu mă omorî!
O să trăiască.
Ticăloasa!
Să-ncercăm să ne stăpânim!
Deschide sau moare înainte de-a atinge podeaua!
Nu se poate, Connor. Dă-i drumul!
- Deschide uşa! - Asta nu se va-ntâmpla.
Ai grijă, Sarah!
Nu merge. Tu nu eşti ucigaş. Nu cred că eşti capabilă de asta.
Eşti deja mort. Toţi mor. Ştii că eu cred asta.
Aşa că nu te pune cu mine!
Deschide uşa!
Înapoi!
Daţi-vă îndărăt!
Îi vâr toată porcăria asta. Jur!
Nu mişca!
Aruncă căcatu' ăla!
Hai!
Intră-n birou!
Pe podea, cu faţa-n jos! Tu nu!
Deschide uşa!
Pe podea! Ţine-o deschisă! Faţa la perete!
Prindeţi-o!
Grăbeşte-te! Deschide uşa! E încuiată!
Hai, deschide!
- A rupt-o. - Deschide!
Să dăm ocol! Haideţi! Mişcaţi-vă!
Mami, stai!
Vino-napoi!
- Ajut-o! - Aşteaptă aici!
- Daţi-i zor! - Ne omoară pe toţi!
Ţineţi-o!
Ne omoară pe toţi!
Mami, ai păţit ceva? Mami!
Vino cu mine, dacă vrei să trăieşti!
E-n regulă, mami! El e aici ca să ajute.
Plecaţi!
Ce mă-sa-i asta? Ce mama mă-sii se întâmplă?
Jos!
Coboară din maşină!
Imediat!
Hai!
Nu mai am!
- Haide! - Uite!
Încarc-o!
Ultimul!
Ţineţi-vă!
E gata!
Ţine volanul!
Nu mai avem coadă. Nu mai e nimeni după noi.
- Eşti în regulă? - Da.
Vezi ceva?
Văd orice.
Fain.
Vino-ncoa'!
Am spus că-s bine.
John, a fost o tâmpenie să te duci acolo.
Trebuie să fii mai deştept.
Aproape te-au omorât.
La ce ţi-a fost capul?
Nu poţi să rişti, nici pentru mine.
Înţelegi? Eşti prea important.
Pricepi?
Dar...
Trebuia să te scot de acolo. Îmi pare rău.
N-aveam nevoie de ajutorul tău. Pot să-mi port de grijă singură.
Ce ai la ochi?
Nimic.
Şi, care ţi-e povestea?
Te simţi bine?
Bine.
Zi, faină motocicletă!
Atenţie, Sfarmă-piatră!
Auzi, ştii ce faci acolo?
Am fişiere detaliate de anatomie umană.
Sunt sigură.
Te fac să omori mai eficient, nu?
Corect.
Te doare când te-mpuşcă?
Simt rănile. Datele pot fi numite durere.
John, ţine-mi lumina!
- O să se vindece? - Da.
Bun. Dacă nu poţi fi luat drept om, nu ne eşti prea folositor.
Cât trăieşti? Vreau să spun cât ţii, mă rog.
120 de ani cu bateria actuală.
Poţi învăţa lucruri pentru care n-ai fost programat...
ca să poţi fi...
cum să zic, mai uman
şi nu aşa, un handicapat, tot timpul?
Procesorul meu e neural, computer aprehensiv.
Dar Skynet setează comutatorul pe read-only, când ieşim independent.
Nu vrea să faceţi prea multe gândind, aşa-i?
Nu.
Putem reseta comutatorul?
Roteşte cei doi butuci ai încuietoarei în sens antiorar!
Fă-o!
Acum, deschide capacul portului!
Trage ca să rupi sigiliul!
Bun, acum scoate ansamblul antişoc!
Acum poţi accesa Unitatea Centrală de Procesare.
- O vezi? - Da.
Apucă procesorul de anexa de la bază!
Trage!
Vezi ştiftul comutator?
Nu! Nu!
- Dă-te din calea mea, John! - Nu-l omorî!
Nu-l strica, John! E un lucru.
Bine, un lucru. Dar ne trebuie.
Ascultă-mă! Ai să m-asculţi!
O să ne fie mai bine doar noi doi.
Dar el e singura dovadă...
despre viitor şi război şi toate alea.
Poate.
Nu am încredere în el.
Dar e prietenul meu, bine?
Tu nu ştii cum e când încerci să ucizi unul din lucrurile astea,
iar, dacă ceva nu merge ca lumea, poate fi ultima noastră şansă, aşa că hai!
Dacă s-a aşteptat vreodată să fiu un mare comandant militar...
poate că, din când în când, ar trebui să asculţi ideile mele de comandă.
Pentru că dacă propria mea mamă n-o face, atunci cine?
În regulă, fă cum vrei!
A fost vreo problemă?
Nici o problemă.
Absolut nici una.
Încă n-am învăţat?
Trebuie să ne îndepărtăm de oraş cât mai mult posibil.
Ia-o spre sud!
Ţine-o sub 100 km/h!
- Nu vrem să fim traşi pe dreapta. - Afirmativ.
Ascultă cum vorbesc oamenii!
Nu spui afirmativ sau rahaturi de astea.
Spui, "No problemo."
Dacă apare unul şi se dă rotund, zici: Înghite-mă!
Iar, dacă vrei să le iei ochii, spui: "Hasta la vista, baby!"
Da, sau: Las-o moale, puţulică!
Dacă-i sare muştaru' lu' unu, zici: Şezi blând!
Sau le amesteci.
Şezi blând, puţulică!
Grozav! Vezi? Ai prins-o.
Ai ceva bani?
Am vreo două sute de dolari. Îţi dau jumate.
Mami!
Ia ceva de mâncare!
N-are simţul umorului.
Altă chestie. Poţi să te luminezi un pic.
Chestia asta cu severitatea s-a-nvechit, clar?
Adică, te porţi ca un cretin.
Zâmbeşte din când în când!
Zâmbet?
Da, ştii tu, zâmbet. Uite!
Bună! Fain loc! Cum merge treaba?
Mă laşi?
Mă rog, exemplu rău!
Îl vezi pe tipul ăla?
Ăsta-i zâmbetul.
E bine.
Poate-ar trebui să mai exersezi în oglindă sau ceva.
Vrei cartofi prăjiţi de la mine?
- Ai nevoie de ajutor? - Nu.
- Te-am omorât! - Ba nu!
Noi n-o să reuşim, aşa-i?
Oamenii, vreau să zic.
Autodistrugerea e în natura voastră.
Da. Impediment major, nu?
Despărţiţi-vă, până nu vă sucesc gâturile la amândoi!
Vreau să ştiu cum a fost construit Skynet.
Cine-i responsabilul?
Omul cu cea mai mare contribuţie e Miles Bennett Dyson.
Cine-i ăsta?
E director de Proiecte Speciale la Cyberdyne Systems Corporation.
De ce el?
În câteva luni, a creat un model revoluţionar de microprocesor.
Continuă! Şi-apoi?
În 3 ani, Cyberdyne va deveni principalul furnizor...
al sistemelor de computere militare.
Toate bombardierele Stealth sunt upgradate cu computere Cyberdyne...
operând complet fără oameni.
După aceea vor zbura la parametri perfect operaţionali.
Finanţarea lui Skynet a reuşit.
Sistemul apare la 4 august 1997.
Deciziile umane au dispărut din apărarea strategică.
Skynet începe să-nveţe în progresie geometrică.
Devine conştient de el însuşi la 2:14, ora Coastei de Est, pe 29 august.
În panică, încearcă să-i scoată ştecherul.
- Skynet reacţionează. - Da.
Lansează rachete contra ţintelor din Rusia.
De ce atacă Rusia? Nu ne sunt prieteni acum?
Skynet ştie că inamicii lui de aici vor fi eliminaţi de contraatacul rusesc.
Iisuse!
Cât ştii despre Dyson?
Am fişiere detaliate.
Vreau să ştiu tot.
Ce-i place, unde stă, tot.
Miles!
Ai de gând să lucrezi toată ziua?
Îmi pare rău, puiule, dar asta mă-mpinge din spate.
Miles, e duminică.
Ai promis că azi duci copiii la Ape Învolburate.
Nu pot...
sunt în priză.
Puiule, cu asta i-am spart.
- E un procesor neuronal. - Ştiu. Mi-ai spus.
E un procesor neuronal de reţea. Gândeşte şi învaţă ca noi.
E superconducţie la temperatura camerei.
Prin comparaţie, celelalte computere sunt doar calculatoare de buzunar.
Dar de ce naiba e asta aşa de important, Miles?
Trebuie să ştiu,
pentru că, uneori, simt că-nebunesc aici.
Puiule, sunt aşa de aproape!
Vino-ncoa'!
Închipuie-ţi un avion de linie, cu reacţie...
cu un pilot care nu oboseşte niciodată, nu face greşeli,
nu vine niciodată mahmur la serviciu.
Fă cunoştinţă cu pilotul!
De ce ne-am căsătorit noi, Miles? De ce-am făcut copiii ăştia?
Tu n-ai nevoie de noi.
Sufletul şi mintea ta sunt aici.
Dar asta nu te iubeşte ca noi.
Îmi pare rău. Pe bune.
Ce-ai zice să petreci ceva timp cu ăilalţi copii ai tăi?
Ape Învolburate!
Aşteptaţi în maşină!
Eşti cam nervoasă, Connor.
Salut, John Cel Mare!
Ce mai e?
E fain, Enrique. E cu mine.
E... unchiul Bob.
Unchiu' Bob, el e Enrique.
Unchiu' Bob, nu?
E bine.
Bei?
"Unchiu' Bob"?
Eşti celebră, la toate blestematele de televiziuni.
Poze cu tine, John şi prietenu' tău, ăsta mare.
Copoii s-au tâmpit căutându-vă.
Am venit doar pentru lucruri. Îmi trebuie haine, mâncare şi o camionetă.
Da', plombele mele nu le vrei?
Acum, Enrique!
Voi doi, sunteţi în detaşamentul armament!
Hai!
O chestie despre mama...
face mereu planuri mari.
Excelent.
E a mai bună camionetă a mea, da' demaroru' e dus.
Ai timp să-l schimbi?
Da. Aştept să cadă întunericul, să trec graniţa.
Enrique!
Pentru tine, e periculos aici! Pleci şi tu la noapte, da?
Sigur.
Apari când vrei şi-mi faci viaţa praf, bine?
Eu am copilărit în locuri ca ăsta...
aşa că mă gândeam că aşa trăiesc oamenii...
frăsuindu-se în elicoptere,
învăţând să arunce-n aer rahaturi.
Dar, când au arestat-o pe mama,
m-am trezit într-o şcoală obişnuită.
Toţi ceilalţi copii se jucau Nintendo pe televizor.
Ţi-a fost frică vreodată?
Nu.
Nici de moarte?
Nu.
Nu simţi nici o emoţie, ceva acolo?
Nu. Trebuie să rămân funcţional până la îndeplinirea misiunii.
După aia, nu mai contează.
Şi eu tre' să rămân funcţional. Sunt prea important.
Ţi se potriveşte perfect.
Cei mai mulţi dintre tipii care au fost cu mama erau paiaţe...
dar a fost şi unul mişto de tot.
M-a învăţat despre motoare.
Ţine aici!
Mama a făcut-o fiartă, bineînţeles.
Le vorbea mereu de Ziua Judecăţii...
şi eu devenit conducătorul lumii.
Atâta a reţinut ea.
Cheia dinamometrică, te rog!
Aş fi vrut să-l cunosc pe taică-meu adevărat.
O să-l cunoşti.
Da, poate.
Când o să am vreo 45 de ani, cred.
L-au trimis înapoi în timp în 1984.
Mamă!
Nici măcar n-a fost născut.
Ţi se-ncurcă mintea.
- Prezonul celălalt! - Uite-l!
Mama şi cu el au fost împreună doar o noapte.
Cred că-l mai iubeşte şi acum.
O văd plângând uneori.
Neagă complet, bineînţeles, cică i-a intrat nu'ş ce în ochi.
De ce plângeţi?
- Vorbeşti de oameni? - Da.
Habar n-am.
Păi plângem...
mă rog, când doare.
Durerea îl provoacă?
Nu. E altceva.
Când n-ai nimic, dar tot te doare.
- Pricepi? - Nu.
Super tare!
Bate cuba!
Ţine doar mâna aşa!
În regulă! Acu', dă' tu! Bate cuba! Fă la fel!
E bine. Sus!
Cuba jos!
Prea-ncet.
Glumesc. Înc-odată!
Bine. Încearcă!
Acum, eu. Bate cuba!
Urmărindu-l pe John cu maşina, a fost, deodată, aşa de clar!
Terminatorul nu se va opri niciodată.
Nu-l va părăsi vreodată, n-o să-i facă rău...
n-o să ţipe niciodată la el sau să se-mbete şi să-l lovească...
sau să fie prea ocupat ca să stea cu el.
O să fie mereu acolo...
şi-o să-şi dea viaţa ca să-l apere.
Din toată pleiada de pretinşi taţi, care s-au perindat prin ani...
obiectul ăsta, maşina asta...
era singurul de valoare.
Într-o lume nebună...
era alegerea cea mai rezonabilă.
Ei, să-ncercăm asta!
Haide...
SOARTA NU EXISTĂ
A zis s-o iei spre sud, cu el, cum aţi plănuit.
- Ea se-ntâlneşte mâine cu voi. - Mami!
Mami, stai!
"Soarta nu există."
Soarta ne-o facem singuri.
Tata i-a spus asta.
L-am făcut s-o ţină minte în viitor, ca mesaj pentru ea.
Nu contează.
Bun, toată treaba e că...
viitorul nu e hotărât.
Nu e soartă, în afară de ce ne facem singuri.
Ea intenţionează să schimbe viitorul.
Da, cred.
La naiba!
- Dyson! - Da.
Asta trebuie să fie: Miles Dyson.
O să-l termine.
Hai! Să mergem!
Tactic, e periculos.
Mergi mai repede!
T-1000 are aceleaşi fişiere ca şi mine.
Ştie ce ştiu şi eu. Poate anticipa mişcarea.
Nu-mi pasă. O s-o oprim.
Uciderea lui Dyson poate evita războiul.
Nu-mi pasă! Încă n-ai învăţat nimic?
Încă n-ai aflat de ce nu poţi omorî oameni?
Uite, ţie nu ţi-o fi păsând dacă mori sau trăieşti...
dar cu ceilalţi nu-i la fel.
Noi avem sentimente. Ne doare. Ne e frică.
Tre' să-nveţi chestiile astea. Nu glumesc. E important.
Danny, ţi-am spus să treci la culcare, ca şi soră-ta!
Doar două minute, mami!
Danny, timpul a trecut!
Vino, spală-te pe dinţi şi bagă-te-n pat!
Tati!
Danny, pleacă! Du-te!
- Tarissa, fugi! - O, Doamne!
Ia-l pe Danny şi fugiţi!
Fugiţi!
Iisuse! Miles!
Tati!
Fi-r-ar al dracu, nu mişcă nimeni!
Să nu-l răneşti pe tati!
La podea, căţea!
Jos, acum!
Dă-te din drum!
Să nu-l răneşti!
Pe podea, imediat!
Dă drumul băiatului!
Gura! Gura!
Taci!
E vina ta, labagiule!
- Totul e vina ta! - Cum?
N-am să te las să-l faci.
La naiba, am ajuns târziu!
Verifică-i!
Uită-te la mine, mami!
Eşti rănită?
Aproape am...
O să fie bine.
Găsim noi ceva. Da?
Promit!
Ai venit aici să mă opreşti.
Da, am venit.
Te iubesc, John.
Mereu te-am iubit.
Ştiu.
A pătruns adânc.
Osul nu-i sfărâmat.
Apasă aici! Presiunea ar trebui să oprească hemoragia.
Cine sunteţi?
Arată-i!
Danny, vreau să vii cu mine, chiar acum. Hai să-mi arăţi camera ta!
Dumnezeule!
Acum, ascultaţi-mă cu mare atenţie!
Dyson asculta ce-i spunea terminatorul.
Skynet. Ziua Judecăţii.
Povestea celor ce aveau să vină.
Nu afli în fiecare zi că eşti răspunzător...
de 3 miliarde de morţi.
A suportat-o binişor.
Mă simt ca şi cum urmează să vomit.
Mă judecaţi...
pentru lucruri pe care încă nu le-am săvârşit.
De unde era să ştiu?
Da.
Adevărat.
De unde să fi ştiut.
Împuţiţi ca tine au construit bomba cu hidrogen.
Oameni ca tine...
au inventat-o.
Te crezi foarte creator.
Tu nu ştii cum e să creezi ceva de-adevărat...
să creezi o viaţă...
să simţi cum creşte înăuntrul tău.
Tot ce ştii tu să creezi sunt moartea şi distrugerea.
Mami!
Trebuie să fim un pic mai constructivi. Da?
Încă mai trebuie să prevenim asta, aşa-i?
Dar, credeam...
Nu schimbăm lucrurile chiar acum, în felul ăsta?
E adevărat. Nu se mai poate să termin noul procesor. Nu acum.
Uită-l! Am ieşit din asta. Mâine, părăsesc Cyberdyne.
Asta n-ajunge.
Munca ta nu trebuie continuată de nimeni.
Corect.
În regulă, atunci, trebuie să distrugem tot din laborator...
fişierele, hard discurile...
tot ce-i aici.
Totul.
Nu-mi pasă.
Cipul!
- Ştii ceva de cip? - Care cip?
E la Cyberdyne. E de la celălalt asemeni ţie.
Procesorul de la primul terminator.
Ticălosule! Am ştiut!
Ne-au spus să nu întrebăm de unde-l au.
Lăbarii ăia mincinoşi!
E ceva înspăimântător. Radical evoluat.
A fost zdrobit.
Nu mai funcţionează, dar ne dă idei, ne conduce în noi direcţii.
Lucruri pe care noi... niciodată...
Toată munca mea se bazează pe el.
Trebuie distrus.
Ne poţi băga înăuntru? Să trecem de pază?
Cred că da. Când?
Acum?
Viitorul, pentru mine, mereu aşa de clar...
devenise negru, ca o autostradă noaptea.
Acum, ne aflam pe un teritoriu necartografiat...
creând istorie pe măsură ce înaintam.
Carl, da?
Prieteni... nu-s din oraş. Mă gândeam că...
să-i duc sus, să le arăt pe acolo.
D-le Dyson, ştiţi regulile cu privire la vizitele în laborator.
Îmi trebuie autorizaţie scrisă...
Insist!
Să nu-ţi treacă prin cap!
E-n regulă.
Ca să deschizi seiful, trebuie două chei răsucite simultan.
Cealaltă e într-un dulap în serviciul de pază.
Gibbons?
Gibbons! Haide, omule!
Nu poţi să laşi biroul aşa!
Pe mă-sa!
Cardul meu trebuia să funcţioneze.
- Ce e? - La dracu!
A fost acţionată alarma silenţioasă.
Neutralizează codurile din toată clădirea.
N-o să se deschidă nimic.
Trebuie să renunţăm.
Mergem până la capăt. Da?
Băieţi, puteţi să-ncepeţi în laborator. Asta o deschid eu.
- Cred că e tipul din mall. - El e.
El şi femeia.
Trimite imediat în zonă tot ce ai!
Am un cod personal de intrare în laborator. Poate să mai meargă.
Nu e bun.
Lasă-mă să-l încerc pe-al meu!
John, se trage!
Stai! Nu poţi intra. Focul a pornit extinctoarele.
Trebuie să aştepţi până dispare gazul!
Puneţi-vă astea!
În regulă, să trecem la treabă!
Toate unităţile din apropiere şi toate cele capabile de răspuns...
211 în desfăşurare, pe strada Kramer 2144, clădirea Cyberdyne!
Suspectul unu e o femeie albă...
identificată cu numele Connor, prenumele Sarah.
evadată aseară de la Spitalul Pescadero.
Suspect doi... bărbat alb...
Toate discurile în biroul meu...
toate discurile în biroul de acolo...
totul în spatele biroului meu...
şi toate procesoarele la stânga mea.
Le aruncăm în aer cu CP4.
Aş putea...
Iartă-mă!
Îmi împrumuţi chestia aia?
Am lucrat mulţi ani la asta.
1-Mary-23, mai dă-mi o dată locaţia aia!
2111 Kramer.
Suspecţi înarmaţi şi consideraţi extrem de periculoşi.
În regulă.
7-2-5-6.
Bani câştigaţi uşor!
Rahat! Nu e bine!
Cum stăm?
Primul fitil e gata.
Încă un butoi, două minute-n plus.
- Cum le explodăm. - Telecomandă.
Un fleac.
- Nu suntem singuri. - Poliţia?
- Câţi sunt? - Toţi, cred.
Duceţi-vă! Termin eu aici.
Hai!
Eu mă ocup de poliţie.
Stai! Ai jurat!
Ai încredere-n mine!
Cel de la fereastră!
Aruncă arma şi pune mâinile pe cap!
Dumnezeule!
E un tun-miniatură!
- Haideţi! - Rahat!
Hai! Hai! Hai!
VICTIME UMANE: 0
Foc!
În acelaşi timp, la stânga!
1, 2, 3, hai!
Ca să scoatem aia...
Acum, am apucat Skynet-ul de biluţe.
Hai, s-o roim!
Opriţi focul!
- Gata de zdruncinătură? - Gata.
E timpul de plecare.
- Ia asta. Or să dea cu gaze. - Hai!
Începem de la uşă! Miles, dă-mi detonatorul!
Mami! Mami!
Rahat!
E în camera curată. De acolo, nu-i ieşire.
Jos!
Uite!
Nu ştiu cât mai pot să ţin asta!
Înapoi!
Toată lumea, afară!
Înapoi, acum! Hai! Hai! Hai!
Aici, avem zonă de război!
EVALUARE AMENINŢARE
Închide ochii!
Staţi aici! Mă-ntorc.
Jos, pe podea! Cu faţa-n jos!
Pe podea, imediat!
Bine, doborâţi-l!
Uite, ţine asta!
Dă-i drumul!
Rahat!
Ieşi!
Ascultă!
Orice s-ar întâmpla, rămâi sub vestele astea!
- Ai înţeles? - Da.
În regulă.
Vine elicopterul!
El e.
Rahat!
Stai jos!
Doamne! N-aţi păţit nimic?
Hai, mami, trebuie să ieşim!
Ia puşca!
Eşti rănit?
AZOT LICHID
La dracu! Hai, mami! Haide!
- Avem nevoie de camioneta ta. - Grăbiţi-vă!
- Haide! Repede! - Urcă!
Hai!
Ce dracu...
- Sângerez rău! - Ţine apăsat!
Uite, o să meargă.
Merge mai repede ca noi!
Calc-o!
- Asta e viteza de vârf a vehiculului. - Eu pot să merg mai iute!
Vine pe dreapta!
Atenţie! Atenţie!
- Ţine volanul! - Unde te duci?
Ia-o pe rampa de ieşire!
Rahat!
Ţineţi-vă!
OŢELĂRIE
Nu te opri!
Mergi înainte!
- Feriţi! - Lasă-te jos!
Ieşiţi, dracu, de-aici!
Ieşi de aici! Hai! Haide!
"Hasta la vista, baby!
Nu avem mult timp!
Să mergem!
Trebuie să ieşim de aici!
Hai! Sus!
Dă-mi puşca!
Sprijină-te pe mine, mami!
Repede!
Hai, mami!
Ridică-te!
Pe aici, hai!
E prea fierbinte!
- Duceţi-vă! Fugiţi! - Nu! Trebuie să rămânem împreună.
John, acum, trebuie să pleci!
- John! - Duceţi-vă! Acum!
MOD: CĂUTARE
Sus, pe scară!
Sus!
Haide, mami! Te ţin eu.
Apucă lanţul! Ţine-l!
Apucă-l! Du-te! Du-te!
Mami, vino! Mami!
Cheamă-l pe John!
Ştiu că doare!
Cheamă-l pe John!
Cheamă-l pe John, acum!
Du-te-n mă-ta!
SURSĂ ENERGIE ALTERNATIVĂ
Ajutor!
Mami!
- Ajută-mă! - Dă-te din drum, John!
- John! John! - Trage!
Jos!
Ridică-te! Hai!
Doamne!
Îmi trebuie o vacanţă.
E mort?
Terminat.
Asta se topeşte?
Da. Arunc-o!
Şi cipul!
S-a isprăvit.
Mai e un cip!
Şi trebuie distrus şi el.
Uite!
Nu mă pot autodistruge. Trebuie să mă cobori în oţel!
Îmi pare rău, John. Îmi pare rău.
Nu, o să fie în regulă. Rămâi cu noi!
- O să fie bine. - Eu trebuie să mă duc.
Nu, n-o face! Te rog, nu pleca!
Trebuie să dispar, John.
Nu, aşteaptă!
- Nu trebuie să faci asta. - Îmi pare rău.
Nu! Nu pleca!
Trebuie să se termine aici.
Îţi ordon să nu pleci!
Acum, ştiu de ce plângeţi.
Dar e ceva ce eu n-o să fac niciodată.
Adio!
A venit ziua de 29 August 1997. Nimic important nu s-a întâmplat.
Michael Jackson a împlinit 40 de ani. "Ziua Judecăţii" n-a mai fost.
Oamenii au fost la muncă ca de obicei, s-au veselit, s-au plâns,
s-au uitat la TV, şi s-au iubit.
Am vrut să alerg în stradă ţipând...
să-i îmbrăţişez pe toţi şi să zic:
"Începând de azi, fiecare zi e un dar. Apreciati-l!"
Eu dimpotrivă, m-am îmbătat.
Asta s-a întâmplat acum 30 de ani. Dar viitorul înnegurat care n-a mai sosit...
încă există în mine, şi va tot exista precum urmele adânci ale unui vis.
John înfruntă războiul în felul său, altul decât fusese prezis.
Aici, pe scena de luptă a Senatului armele sale se dovedesc de bun simţ...
şi speranţa.
Leagă-mă, buni, leagă-mă.
E mai bine acum? - Mulţumesc, bunico.
Bogăţia în a spera mi-a fost dată de Terminator.
Pentru că o dată ce o maşinărie poate cunoaşte valoarea de a fi om,...
atunci noi oamenii de ce n-am putea?
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro