Pe 31 decembrie 2014, un taxi făcea o cursă prin San Francisco.
Din China Town spre Marine.
Masina transporta un singur călător. O femeie.
Numele ei de nastere era Adaline Bowman.
Identitatea actuală era Jennifer Larson.
Acesta e primul si ultimul capitol al povestii ei.
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Traducerea si adaptarea: Kprice & Undergrow Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Încearcă să nu faci gălăgie. Tata doarme încă. Face ture de noapte.
Intră.
Am terminat înlocuirea culorii si amprentarea digitală aseară.
Am scos niste modele de pe internet.
Si am finisat imperfectiunile.
Cam acesta e secretul meu. Semnele distinctive si decolorarea.
Nimeni n-o să se îndoiască de detalii nici într-un milion de ani.
De ce 29 de ani?
În locul tău, scădeam niste ani. Puteai...
Sigur nu remarca nimeni.
Esti foarte amabil, Tony.
Ai făcut o treabă bună.
E o plăcere să fac afaceri cu tine.
- Dacă vreun prieten de-al tău are nevoie... - De ce faci asta?
Poftim?
Esti un pusti destept. Falsificările sunt o infractiune.
250,000 de dolari amendă si 6 ani de închisoare.
La naiba... Esti politistă?
Nu, sunt cât se poate de departe de ce înseamnă aplicarea legii.
Nu-mi place să văd cum îsi iroseste cineva potentialul, Jeff.
Tony. Numele meu e Tony.
Autografele de pe mingile de baseball din dormitor sunt pentru Jeff.
Nu fi neglijent. Detaliile te dau de gol.
Scumpule, am venit!
Reese.
Bună!
Mergem acum.
O să-ti placă noua fermă.
Aer curat, km întregi de pădure si un pârâu de munte.
O să te simti din nou cătelus.
Stiai că stră-stră-stră bunica ta s-a născut la doar câteva orase distantă?
Si a mea la fel. Dar nu în acelasi timp, bineînteles.
Trebuie să plec la serviciu.
- La evidenta populatiei, vă rog. - O să dureze. Traficul e blocat.
Bine, atunci vă rog să mergeti de pe California spre Hyde.
Se construieste pe Hyde.
Atunci rămâi pe asta, mergi spre Goff, din Goff pe Bush,
din Bush spre Polk, din Polk pe Grove... si mă lasi pe colt cu Market.
- Vrei să-mi iei locul de muncă? - Nu se stie niciodată.
- Bună dimineata, Jenny. - Bună dimineata.
- Bună, Kenan.
Credeam că nu mai vii azi, dacă tot e ajunul Anului Nou.
Tot miercuri e. Iar distractia oricum nu începe până diseară.
- Ai chef de ceva emotionat acum? - Desigur. Ce este?
Destinul tău. Arhiva populatiei e în sfârsit digitală.
Avem nevoie de putin ajutor pentru a o pregăti de expediere.
Cu plăcere.
O plimbare pe Market Street, San Francisco, California - 1906
Adaline Marie Bowman s-a născut la ora 12 ziua, pe 1 ianuarie 1908.
La maternitatea din San Francisco.
Singurul copil al lui Fay si Milton Bowman.
Pe 16 iunie 1929,
chiar când Adaline Bowman si mama ei s-au oprit să admire expansiunea,
cu trei ani mai devreme de terminarea constructiei podului Golden Gate...
Un tânăr inginer a dat dovadă de o galanterie neobisnuită.
După 87 de zile,
Adaline s-a măritat cu Clarence James Prescott.
La vechea catedrală Sfânta Maria din San Francisco.
Trei ani mai târziu, Adaline a născut o fetită.
I-au pus numele Flemming, după numele bunicii din partea tatălui.
Pe 17 februarie 1937,
opt muncitori si doi ingineri si-au pierdut viata
când o bucată de schelă a trecut prin plasa de sigurantă
în timpul constructiei podului Golden Gate.
Printre cei decedati se afla si sotul Adalinei.
La 10 luni după moartea sotului ei,
Adaline mergea spre nord, la casa de pe plajă a părintilor ei.
Acolo o astepta Flemming, acum în vârstă de 5 ani.
Când s-a întâmplat ceva complet neobisnuit.
Ceva aproape magic.
A început să ningă în comitatul Sonoma din California.
Afundarea în apa glacială,
a făcut ca trupul Adalinei să intre într-o stare de anoxie
care i-a blocat instant respiratia.
Si i-a încetinit bătăile inimii.
În două minute, temperatura corpului Adalinei a scăzut la 30 de grade.
Inima ei a încetat să mai bată.
La ora 8:55, un fulger i-a trăsnit masina.
A fost o descărcare de jumătate de miliard de volti de electricitate
si a generat 16,000 de amperi de curent.
Efectul a fost triplu.
În primul rând, curentul a resuscitat inima Adalinei Bowman.
În al doilea rând, a fost scoasă din starea de anoxie.
Determinând-o să ia prima gură de aer după două minute.
În al treilea rând,
conform principiului lui Ben Leyman a compresiei de electroni
în dioxid de acid nucleic,
care va fi descoperit în anul 2035,
Adaline Bowman va fi de-acum înainte imună trecerii timpului.
Nu va mai îmbătrâni niciodată... nici măcar o zi.
Odată cu trecerea anilor, Adaline pretindea că fizicul ei neschimbat
se datora combinării unei diete sănătoase cu sport, ereditate si noroc.
Adaline.
- Miriam. Bună! - Dumnezeule, nu te-ai schimbat deloc.
- Esti amabilă că spui asta. - Flemming, ce mare ai crescut!
Asta îi spun si eu mamei, dar nu mă crede.
- Îmi pare rău, trebuie să plecăm. - Dar... păreti surori.
- Încetează, că mi se urcă la cap. - Cum e posibil?
- Am o nouă cremă de fată de la Paris. - E făcută din mierea reginei albinelor.
Gata, draga mea. La revedere! Mă bucur că te-am văzut.
A trebuit să ia măsuri câteva săptămâni mai târziu
când, ducând o viată suburbană linistită,
Adaline a fost oprită pentru o încălcare minoră a regulilor de circulatie.
Dnă, aici scrie că v-ati născut pe 1 ianuarie 1908.
- Asa este. - Asta ar însemna că aveti...
45 de ani.
- Da. - Dnă, păstrez eu asta.
Când veniti să-l luati de la sectie, vă rog să aduceti certificatul de nastere.
Cu plăcere, dle politist. E bine mâine dimineată?
Desigur.
La scurt timp după aceea, Adaline s-a mutat înapoi la San Francisco
si a acceptat un post de functionar al Facultătii de Medicină.
Acolo a profitat de fiecare ocazie pentru a cerceta starea în care se afla.
După un an de studiu intens,
Adaline Bowman a trebuit să accepte faptul
că nu existau explicatii stiintifice pentru starea ei.
Faci parte din Partidul Comunist?
Sau ai fost vreodată membru al Partidului Comunist?
Adaline!
Îmi pare rău. M-ati confundat.
Suntem de la FBI, dnă Bowman.
Am vrea să vă adresăm câteva întrebări, dacă nu vă deranjez.
De ce? N-am gresit cu nimic.
Sunt un cetătean model. Cum îndrăzniti să mă deranjati la locul de muncă?
N-avem încotro, dnă. Nu avem adresa dvs.
Pe aici, vă rog.
Nu aveti de ce să vă faceti griji, dnă Bowman.
O să vă facem câteva teste, atât.
Dacă te contactează cineva, spune-le că...
am plecat în vacantă în Europa si nu m-am mai întors.
Data viitoare când ne vom revedea, voi avea o identitate nouă.
Voi fi mereu mama ta, dar va trebui să mă prezinti ca pe-o prietenă.
Stiu, mamă.
Asa a fost să fie.
Poftim.
Pentru a-si asigura libertatea si siguranta proprie si pe a fiicei ei,
Adaline a jurat să se mute mereu.
Îsi schimba numele, domiciliul si înfătisarea la fiecare 10 ani.
Si n-a spus niciodată nimic despre soarta ei... nimănui.
Peste 7 săptămâni, când Jennifer Larson va dispărea definitiv,
iar Susan Flatcher îsi va stabili domiciliul la o fermă îndepărtată din Ashton, Oregon,
Adaline Bowman, exceptând un singur moment de slăbiciune,
va împlini 60 de ani de când îsi respectă jurământul.
- Bună, Regan. - Amanda, nu-mi tragi clapa, nu?
Asta m-ai întrebat si anul trecut. De ce nu ai încredere în mine?
Nu-mi vine să cred că nu ai o ofertă mai bună.
Imposibil.
- Vin să te iau la opt? - Tocmai de asta te-am sunat.
Grand Hotel din Nob Hill trimite o masină după mine.
Ia uită-te la tine...
- Ai mai fost acolo de revelion? - O singură dată.
- Cu mult timp în urmă. - Cred că e foarte somptuos.
Hai că încep să mă pregătesc. Ne vedem în curând.
Pa, Regan.
ti-e foame?
Nu?
Vrei să vii cu mine în seara asta, nu-i asa?
Îmi pare rău, prietene. E noaptea fetelor.
- Dacă nu-ti iei mâna de pe mine... - Am ambele mâini pe masă.
Adison!
Multumesc.
- Un An Nou fericit! - Bună, Amanda!
- Tu ai aplaudat, nu? - Cum ai ghicit?
- Ai bune maniere. - Doar noi două mai avem.
Ia un pahar.
- Spune-mi ce-am pierdut. - Nu prea multe. Doar o flecăreală veselă.
E ciudat, dar oricât de bătrân ai fi, de revelion încă pare totul posibil.
- Care e dorinta ta? - Aceeasi dintotdeauna.
Dragoste adevărată. Dar a ta?
Să trăiesc anul acesta de parcă ar fi ultimul.
Nu se stie niciodată. S-ar putea. La vârsta noastră...
Asa că da! Să trăim la maxim!
E un burlac în partea dreaptă. Vine spre noi.
Cum arată?
Păr saten, ochi albastri. 30 si ceva de ani.
De ce când sunt cu tine ne fac avansuri numai pustanii?
Taci. E lângă noi.
- Bună seara, doamnelor. - Bun venit în clubul pensionarelor.
Stiu, nu părem mai mari de 28 de ani. Esti amabil.
- Cum te cheamă? - Dale Davenport.
- Dale e pictor. - Serios?
Da, dar e un artist muritor de foame.
Pentru că nu acceptă ajutorul bogatei sale familii.
Scuză-mă. Ne-am mai întâlnit?
Nu, nu, dar ceasul Cartier pe care îl porti la mână e din primele editii.
Presupun că ti l-a dăruit un bunic plin de bani.
Stră-stră bunicul meu. Dar de unde stii că pictez?
Ai mâinile pătate de vopsea. Asta a fost simplu de ghicit.
Picasso, ia un loc. Îti oferim ceva de băut.
- Sigur. - Un An Nou fericit!
- Multumesc.
Trebuie să încep numărătoarea inversă.
Sase, cinci, patru, trei, doi, unu...
La multi ani!
Alo.
Multumesc, scumpa mea.
Nu, nu, nu trebuie să cânti. Te rog, am avut destule aniversări.
Unde esti?
Nu te-ai dus nicăieri?
Nu te condamn.
Rămâne cum am stabilit pentru mâine? Minunat!
Bine, culcă-te. Te iubesc.
Noapte bună.
Indiferent cine ar fi, sper că are o scuză bună.
Scuză-mă. N-am vrut să te sperii.
Nu exista cumva o traditie?
Dacă esti singură de revelion, trebuie să săruti un necunoscut.
Fir-ar să fie. Ai mai auzit asta.
O singură dată. De la un tânăr care avea stilul lui Bill Cosby.
Un An Nou fericit!
- Sunt prea bătrână pentru asta. - Nu, nu pleca.
Te sun mâine si îmi povestesti tot. Te iubesc.
Pa, draga mea.
Asa o să învăt să nu mai bag mâna unde nu trebuie.
Ceva îi spune că n-o să înveti.
Stii ceva?
A fost o miscare riscantă.
- Care? - Să nu te prezinti înainte de plecare.
Îmi place riscul.
Eu sunt Ellis. Încântat de cunostintă.
- Ca insula? - Ca nimeni altcineva.
- Eu sunt Jenny. - Ca poemul?
Sam, ostenitul Sam, Întristat că ocazia a ratat,
Sam îmbătrânind s-a lăudat...
Jenny m-a sărutat.
- Cine a scris asta? - Unul dintre romantici cred.
Deci nu esti sigur.
Ba sunt, dar nu vreau să fac pe a-toate-stiutorul.
Păcat. Îmi plac a-toate-stiutorii.
Si... unde pleci?
Undeva unde mâncarea e mai bună. La mine în apartament.
Dar tu?
Înapoi la petrecere.
Voiam să străbat 27 de etaje alături de tine.
- Asta a fost o miscare riscantă. - Care?
Să-ti lasi partenera sus. Sper că a meritat deranjul.
- Despre ce vorbesti? - Despre frumoasa îmbrăcată în albastru.
Numele ei se termină cumva în "escu"?
Nu. O cheamă Agnes Bags.
Unchiul ei e bucătarul sef. O să-i spun că ti-a plăcut mâncarea lui.
Si nu e partenera mea.
- Un taxi, dnă? - Da, te rog. Multumesc.
Noapte bună.
- Astept cu tine. - Ca să afli unde locuiesc?
O să-mi fie mai usor să-ti trimit flori.
Bine. Multumesc. Dar mă descurc.
La revedere, Ellis. Mă bucur că te-am cunoscut.
Multumesc.
Stai!
Iar pui mâna unde nu trebuie.
Cum luăm legătura?
Un An Nou fericit, Ellis!
Multumesc, dle.
- Am întârziat? - Nu mai mult ca de obicei.
La multi ani, mama.
Multumesc, scumpo.
Ce mult mă bucur că te văd!
Stii că nu e nevoie să-mi mai oferi felicitări.
- Te iubesc. - Si eu te iubesc.
- Când te muti înapoi? - A treia săptămână din februarie.
- Esti punctuală. - Desigur.
Văd că ai uitat deja mica noastră discutie despre sodiu.
Nu, numai că am ales să o ignor.
De fapt...
Mă gândesc să mă mut si eu.
- Dar îti place unde locuiesti. - Îmi place, dar sunt prea multe trepte.
Săptămâna trecută, Kay Alfonso a căzut si si-a fracturat soldul.
Doctorul a spus că s-ar putea să nu mai plece din spital.
Iar a doua zi, m-a sunat Molly Andrews.
Mi-a spus de o comunitate minunată pentru pensionari din Arizona.
S-a mutat acolo primăvara trecută. A spus că n-a fost niciodată mai fericită.
Ce s-a întâmplat?
Eu m-am mutat doar prin Oregon, ca să pot fi aproape de tine.
Să poti veni în vizite prelungite si să te muti cu mine până la urmă.
N-am mai locuit împreună de când eram la liceu.
N-o să întineresti.
Dacă te muti în Arizona si pătesti ceva? Dacă ti se face rău?
Nu pot decât să sper c-o să vii să ai grijă de mine.
- Si dacă ajung prea târziu? - Nu. Nu.
Nu discutăm despre asta. Nu de ziua ta.
E zi de sărbătoare.
- Aproape că am căzut de pe scaun. - Despre ce vorbiti?
Am vesti importante.
Dl Jones donează primele editii ale unor clasici în valoare de 50,000 $.
- Acestei biblioteci. - Stii ce cărti sunt?
Vom afla în curând.
Au sunat de la el de la birou să ne anunte că vine să le aducă personal.
- Bună. - Vai, nu...
- Eu sunt Ellis. - Bine.
- Bun venit, dle Jones. - Multumesc.
Din partea Societătii pentru Patrimoniu din San Francisco.
Vă suntem profund recunoscători pentru generosul dvs dar.
Le-am lăsat la firma de curierat, dar sigur trebuie să ajungă.
Dacă nu vă deranjează, am dori o fotografie cu dvs, făcând donatia.
Da. Da, desigur.
Mă scuzati o clipă?
Bună. Eu sunt.
- A-toate-stiutorul. - Ce faci aici?
ti-am adus si tie ceva.
Niste flori.
Daisy Miller, de Henry James.
Vin de păpădie, de Ray Bradbury.
Oleandrul alb, de Janet Fitch.
Foarte istet.
De unde ai stiut că lucrez aici?
Am întrebat personalul. Te-am văzut iesind de la o sedintă.
Puteai să-mi spui si asta în lift.
Dacă ne-am fi întâlnit într-o clădire mai înaltă,
as fi avut timp să deschid subiectul.
Nu stiu tu, dar eu...
sunt pregătit pentru o donatie.
Minunat. Sunt aici.
În niciun caz. Vreau să accepti tu cărtile în numele bibliotecii.
- Nu, nu pot face asta. - Ba sigur că poti.
- Nu, nu vreau să fiu fotografiată. - Stai linistită. Esti ravisantă.
Nu e vorba de vanitate. Dar nu-mi place să fiu fotografiată.
Cum vrei tu, dar dacă nu le accepti tu, nu le mai donez.
- Doar n-o să faci asta. - Ba da.
Ba chiar o să dau si foc unei cărti.
Mie nu îmi place să fiu fotografiată, Ellis.
Bine, fie. Uite care-i alternativa.
Mă lasi să te invit undeva mâine.
În niciun caz. Este imposibil.
Bine, atunci împachetez cărtile. Nu-i nimic.
Unde?
Undeva unde n-ai mai fost niciodată.
Dacă e în acest oras, e putin probabil.
Pune-mă la încercare.
Poti să-ti lasi cizmele la intrare după ce termini.
- Te astept afară. - Asa fac.
Multumesc, Tom.
Bine, mă dau bătută.
În primul an al goanei după aur,
au venit vreo 16,000 de persoane la San Francisco cu barca.
Multi dintre ei au mers spre coline si si-au lăsat bărcile în urmă.
Sute de bărci au fost lăsate la tărm.
Centrul orasului San Francisco a fost clădit chiar deasupra lui.
Nu stiam asta.
Cei de la serviciul public au găsit asta când săpau reteaua de canalizare.
- Dumnezeule. - E ceva, nu?
- Chiar e o... - Da, e o barcă.
Este incredibil.
Noi am oprit imediat săpăturile, pentru ca dovezile să fie la dispozitia publicului.
Care noi?
Societatea Patrimoniului Istoric din San Francisco.
Lasă-mă să ghicesc. Faci parte din consiliu.
Da, primesc pe oricine în consiliu în ziua de azi.
Cum ai făcut atâta avere? Ai mostenit-o?
Noroc.
Eram as la matematică în facultate,
iar în timpul liber am pus la punct un algoritm de analiză a datelor climatice.
Dar colegul meu de cameră a intuit că poate fi folosit si pentru previziuni economice,
asa că am înfiintat o companie la noi în cămin,
am vândut-o după doi ani,
iar cu jumătatea lui, el s-a retras în insulele Fiji,
iar eu, din jumătatea mea mă ocup de asta.
Deci te ocupi cu finantări.
Asa-i, dar dacă chiar vrei să-ti lasi amprenta pe lumea asta...
E mult mai dificil decât pare.
Dar tu, Jenny?
Eu... am un cătel.
Bine.
- Ar trebui să plec de-acum. - Dar trebuie să mâncăm împreună.
E târziu deja, Ellis. N-am decât o oră liberă.
Bine.
Dă-mi voie măcar să te conduc înapoi.
Îti multumesc pentru tot.
Ar trebui să stii că mă mut.
Bine. Am o idee.
Îti spun o poantă, iar dacă râzi, mai iesi o dată cu mine înainte să te muti.
Dacă nu râzi, o să stiu că suntem incompatibili.
- Si voi fi bucuros să renunt. - Trebuie să fie o poantă dată naibii.
E cea mai amuzantă din istorie.
Dar e subtilă si sofisticată, deci e posibil să n-o întelegi.
- Da, probabil că nu. - Îti place baseball-ul?
- Da, îmi place. - Bun!
Deci.
Într-o zi, în parcul Fenley, Ted Williams...
- Stii cine era? - Hai, zău asa. "te tumper".
Cel mai bun jucător de baseball, cu 344 de meciuri câstigate, nu?
Ce? Da, acel Ted Williams.
În fine, se plimba prin Fenley si apare un cal care îi spune:
- Vreau să joc în echipa Sox. - Un cal adevărat?
Un cal adevărat! Si Ted îi zice: bine.
- Ce pot să faci? - Să lovesc ca tine, dar mult mai bine.
Si ridică o bâtă cu dintii, iar Ted îl priveste neîncrezător,
dar îi aruncă niste mingi si cu destulă precizie...
Direct în plasă. Iar Ted e uimit.
Si-l întreabă ce mai stie să facă, iar calul zice că poate juca pe jos.
Asa că Ted îi aruncă niste mingi la firul ierbii si cu destul precizie...
E un aspirator.
Da. Iar Ted e uluit. Îl întreabă dacă poate prinde mingi.
Iar calul se uită la el si zice: să prind?
Cine a mai auzit ca un cal să prindă mingi?
Asa.
- Da! Doamnelor si domnilor... - Nu, nu, taci...
Domnita a fost cucerită!
E cel mai prost banc pe care l-am auzit în viata mea.
- Multumesc. - Nu era un compliment.
Cina? Joi la mine acasă? Numărul 303, strada 18.
La ora opt.
Bine.
Bună dimineata, dră Larson. Mă bucur să vă revăd.
- Bună dimineata. - Cu ce vă putem ajuta azi?
- As mai vrea un cont de nevoi personale. - Pot să întreb de ce?
- Voi călători o vreme. - Veti călători?
Bine. Pun oamenii la treabă si mă întorc imediat.
Toate aceste companii sunt evaluate foarte scump de noi.
Ce-i asta? Compania Fotografică Halloyd.
Sunt de 50 de ani pe piată. Produc hârtie si echipament fotografic.
Lucrează la un concept intitulat fotografie electronică. Ar putea revolutiona bransa.
Dar nu vor avea profit imediat. S-ar putea să dureze câtiva ani.
- Nu contează. - N-as vrea să-ti blochezi banii.
Sunt răbdătoare.
Ia te uită, si-au schimbat numele. Acum se numesc...
Ce naiba? Începe cu un X.
E limba greacă. Se pronuntă xerox.
Xerox.
Putem începe cu un specimen de semnătură.
- Cum se numeste consemnatarul? - Susan Flasher.
- Susan F-L... - Asher.
ti-am pregătit niste somon.
N-o să mai mănânci porcării. Nu se cade pentru un câine de la fermă.
Vreau să mănânci tot.
Ai înteles?
Asa.
Da.
E cineva?
Ellis!
Întrerup?
- Mă temeam că te-ai răzgândit. - Nu, dar abia am reusit să găsesc un taxi.
- Bună. - Bună.
Pot să-ti iau haina?
Bine.
Apartamentul tău este...
- Neterminat? - Da.
Am remarcat asta. E un fel de optiune artistică.
Nu...
Trebuie să văruiesc, să tencuiesc si să conectez cablurile,
dar mă ocup singur de asta, asa că...
O să mai dureze o vreme.
Cred că ti se arde mâncarea.
Fă-te comodă.
Ia loc. Relaxează-te.
Bine.
Ce anume gătesti?
E o delicatesă. Nu e pentru oricine.
Sper să-ti placă.
- Esti pregătită? - Vrei să bat tobele?
Si iată!
Am avut de ales între asta si prepelită umplută.
Te rog, spune-mi că nu esti dezamăgită.
- Sincer, sunt coplesită. - Da!
- Serveste. - Bine.
Deci?
E perfect! Dar muzica e deranjantă.
- Nu-ti place jazz-ul? - Ba da, dar ăsta nu e jazz.
Mama mea a crescut la Maine. E o adevărată cunoscătoare.
Dulce, dar tare.
Tatăl meu, pe de altă parte...
E cu capul în nori.
La propriu. E astronom.
Abia s-a pensionat de la Standford.
E renumit pentru descoperirea unei comete neobisnuite.
Neobisnuită? În ce sens?
Are o traiectorie perfectă din punct de vedere matematic.
Conform calculelor lui, trebuia să treacă pe lângă Pământ în iarna anului 1991.
- Si-a trecut? - Nu.
N-a trecut.
Dar asta nu ne-a împiedicat s-o căutăm în fiecare an.
Era un fel de ritual pe care îl aveam când eram mic.
Tata încă o mai caută.
Dacă-mi mai dai un pahar de vin, s-ar putea s-o văd si eu.
Nu. Nu, multumesc. Te rog.
Haide... Stii cum se spune în Italia?
Anii, iubirile si paharele de vin nu se numără niciodată.
Ani, iubiti, vin, pahare.
Anii, iubirile si paharele de vin nu se numără niciodată.
N-ai nici cea mai vagă idee...
Îmi place panorama ta.
Multumesc.
Îmi place felul în care citesti.
Ce?
Prima dată când te-am văzut iesind din sala de sedinte, citeai.
Aveai părul dat pe spate si purtai o rochie albastră.
Era o carte pentru nevăzători.
- M-am oprit să te privesc. - Cât timp ai privit?
Suficient cât să-mi dau seama că nu esti nevăzătoare.
Mi-am dorit să te cunosc.
Nu stiam când sau unde, dar stiam că te voi cunoaste.
Cred că...
Cred că-mi amintesc acea zi.
Da, era o carte în norvegiană.
Si din cauza accentelor si apostrofelor era aproape imposibil de înteles.
- Glumesti! - Da.
- Glumeai? - Bineînteles că glumeam.
Era Braille pentru începători.
Rimă albă sau cam asa ceva.
Poti să-mi spui orice. Eu te cred.
Nu stiu nimic despre tine.
E mai bine asa.
Ba nu e.
Spune-mi ceva ce-as putea păstra pentru totdeauna si n-as putea uita niciodată.
Trăieste clipa.
Bună.
Bună dimineata.
Gata, ia mâna. Cineva trebuie să mai si muncească.
Bine, am înteles. Mă tii prizonieră.
Te mai întorci vreodată?
Sigur nu vorbeste nimeni engleza acolo sau măcar spaniola?
Nu, nu, îl vrem pe tot.
Vrem să cumpărăm...
- Trebuie să plec. - Asteaptă putin.
O clipă, vă rog.
Asteaptă o clipă, da? Încerc să vorbesc în portugheză.
Nu pot.
Ce vrei să-i spui?
E cineva care vrea să cumpere 5,000 de acri.
Nu erai nici măcar pe-aproape.
- Dă-mi-l mie. - Multumesc.
Am vrea să cumpărăm 5,000 de acri. Sunteti de acord?
Minunat. Cecul se află la ei.
Multumim frumos, dle.
- Am întârziat la serviciu. - Stai putin. Asta-i tot?
Trăieste clipa.
1,50 $, dnă.
Doamnă.
M-am răzgândit. Mergi mai departe, te rog.
S-a făcut.
Reese!
Reese.
Dragule...
Te simti bine?
Esti bine, scumpule?
Nivelul ureei din urină e prea mare. Înseamnă că îi cedează rinichii.
Sunt prea multe toxine, iar trupul lui nu mai rezistă.
Are dureri?
Nu mă pot pronunta.
Dacă erai în locul meu, ce făceai?
M-as fi gândit...
La viata minunată pe care a avut-o.
Si la cât de norocos a fost că v-ati găsit reciproc.
Mă lasi o clipă singură cu el, te rog?
Desigur.
Bună, Jenny. Sunt Ellis.
Te-am sunat de câteva ori. Sper că ai primit mesajele mele.
Sună-mă tu.
Jenny!
Ce cauti aici?
- Am încercat să te sun, dar... - De unde ai adresa mea?
De la bibliotecă.
Hai, nu te supăra. Nu stiam ce altceva să fac.
Câinele pe care îl aveam...
- A trebuit să îl eutanasiez. - Nu...
- Îmi pare rău să aud asta. - Trebuia să astepti să te caut eu.
- Jenny, îmi pare rău. - Am un motiv pentru care nu dau adresa.
- Îmi pare rău. Sincer. - N-o să meargă. Mă mut.
Vorbesti serios?
Bună. Sunt pentru tine.
Barbara Irland, înainte de a se muta în Florida,
a renuntat la toate cărtile de la tine.
Înteleg de ce a renuntat la această carte, dar...
Văd că nu sunt singura care devine nostalgică.
Ai avut o viată minunată.
Da, asta îmi place să cred.
Mi-as fi dorit să poti face parte si tu mai mult din viata mea.
Si eu la fel.
Îti amintesti asta?
1954, abia intrasem la liceu.
E ultima fotografie pe care o am cu tine.
Dacă ai văzut una, le-ai văzut pe toate.
Asa este.
Ce este?
Ce s-a întâmplat?
M-am săturat să fug.
Si să mint oamenii buni.
Atunci opreste-te.
Nu te mai urmăreste nimeni.
Toti cei care au avut suspiciuni sunt morti de mult.
Nu trebuie să fii singură pentru totdeauna.
Nu ti-e dor să ai pe cineva drag alături?
A trecut foarte mult timp.
Nu-i acelasi lucru când nu există un viitor.
Ce vorbesti? Dacă nici tu nu mai ai viitor...
Mă refer la un viitor comun, în care să îmbătrânim împreună.
Fără asta, dragostea înseamnă...
Doar o inimă frântă.
E la fel pentru toată lumea.
De câte ori mi-a fost frântă inima?
De prea multe ori.
Dacă aveam înfătisarea si energia ta, m-as îndrăgosti a doua zi.
Asta as face.
Am cunoscut pe cineva.
- Poftim? - În noaptea de revelion.
- A urcat la mine în lift. - Si de ce nu mi-ai spus?
Pentru că stiam că o să mă privesti asa.
Nu te bucura prea tare.
I-am spus să mă lase în pace.
M-am purtat oribil. Am fost rea.
Spune-i că-ti pare rău. Spune-i că ai gresit.
Nu pot. Plec.
Te muti în Oregon, nu la capătul lumii.
Haide... Dacă n-o faci pentru tine, fă-o de dragul meu.
Te rog...
- Bună. - Cu ce vă pot ajuta?
Am venit la Ellis Jones. Nu stia că vin.
Să vedem cum putem rezolva asta.
Ce să-i spun?
Că-mi pare extrem de rău.
Dle Jones, aveti un musafir. Pun pariu că aveti un nume.
- Jennifer Larson. - Bine.
Vă rog să-i spuneti că înteleg dacă nu vrea să mă mai vadă.
Am venit să-i spun că-mi pare rău.
Si că viata mea a fost... de necrezut.
A fost mai lungă decât si-ar putea imagina.
Am fost emotivă alaltăieri si...
Acum îmi dau seama c-a fost incredibil de bun cu mine.
Si am fost prea proastă să accept asta.
Acum sunt mai înteleaptă si...
Voiam să-i spun cu toată sinceritatea cât de rău îmi pare.
- Bine. - Dacă ar coborî, poate...
M-as putea revansa invitându-l în oras în seara asta.
Vă rog.
E Jennifer Larson. A spus că întelege dacă...
Deci ati auzit.
Bine atunci.
Vrea să stie unde îl invitati.
Într-un loc unde nu a mai fost.
- Bună! - Bună, Jenny!
Chiar crezi că văd primul atelier auto din viata mea?
Ei, taci.
E mai mult aici decât pare la prima vedere.
Ăsta era odată cel mai frecventat cinema din oras.
Teatru de cinema?
Da.
În anii '30 o femeie pe nume Mary Elisabet Woods
a citit despre un magnat din domeniul chimiei
care a creat un cinematograf în aer liber.
Si a venit în New Jersey.
Asa că a vrut să aibă si ea unul aici, în San Francisco.
Toată lumea a crezut că e nebună, ceea ce si era.
Se culca cu oricine care nu era sotul ei
si avea niste aere de parcă era mai presus de ceilalti, dar de fapt...
Oricum.
Din cauza ordonantelor locale, nu a putut avea un cinema în aer liber,
asa că ea a adus toate masinile aici, si ăla de acolo e ecranul.
A fost impresionant.
Îmi imaginez.
- Esti pregătit pentru cea mai bună parte? - Sigur.
Bine. Uită-te în sus.
A instalat filamente fosforescente.
Au avut răbdare să creeze constelatiile.
Nu e frumos?
Da.
Ce faci?
Haide.
Noroc.
Marele paradox al tuturor acestor lucruri este că
pe măsură ce se îmbunătătesc instrumentele noastre
cu atât mai departe putem vedea.
Dar acum ne uităm din viitor, spre trecut.
La evenimente a căror lumină nici nu a ajuns până la noi.
Nu cred că o să înteleg vreodată,
de ce atâtor de putini oameni, le pasă de istorie.
Si viitorul are farmecul lui.
Am putea să discutăm despre al nostru.
Ellis...
Nu despre viitorul îndepărtat.
Vorbesc despre weekendul ăsta.
La ce te-ai gândit?
Părintii mei dau o petrecere pentru aniversarea a 40 de ani de căsnicie.
Stau la câteva ore de aici.
Vino cu mine.
Bine.
Pot să conduc eu?
O, Doamne!
Rareori vezi un Saab, în Daytona 500.
Există un motiv pentru asta.
Poate ai vrea să iei în considerare o apăsare ocazională
pe acea pedală pătrată, de lângă piciorul tău.
Nu stiu despre ce vorbesti.
Dumnezeule!
Îmi pare rău!
Ce e în neregulă cu tine?
Fă-mi un favor. Opreste si ia-o si pe ea.
As prefera să nu fiu înjunghiată.
E sora mea.
Scuze.
- Ce faci pisoiule? - Ai nevoie de o plimbare cu masina?
Tu ce crezi?
- Ce mai faci? - Bine. Bună!
Pleacă de aici!
- Încă mai conduci Saab-ul? - Da si eu mă bucur să te văd.
- Bună! - Bună!
Kikki, ea e Jenny.
- Jenny, ea e sora mea. - Îmi pare bine de cunostintă!
Si mie.
Trebuia să-mi spui că iei autobuzul.
Te-am fi luat din statie.
Nu mai folosesc telefonul mobil de două luni.
Din vreun motiv anume?
Ca să protestez împotriva implicării firmelor de telecomunicatie
în dezvoltarea armelor de ultimă generatie.
Kikki a absolvit Universitatea Berkley.
Deci ea este cea nouă?
Ai făcut-o cu el deja?
Da, acum zece minute, chiar în locul pe care stai.
Si care e treaba cu fata asta, ea... lucrează acolo?
ti-am spus tot ce mi-a spus Ellis.
O fată frumoasă...
care munceste într-o bibliotecă publică.
Poate că îi plac cărtile. Si linistea.
Sau poate l-a căutat pe Google si a aflat despre donatia lui generoasă,
s-a strecurat pe acolo, ca să poată pune gheara pe el.
Pun pariu că asa e.
Nu ar trebui să sosească până acum.
Curătă, tu, masa.
Au sosit.
Da, da.
Cum arăt?
Foarte drăgută.
- Iată-vă, în sfârsit! - Bună, mamă!
Dragule.
- Arăti grozav! - Am luat-o cu noroc de pe drum.
Iubito!
- Ea este Jenny! - Bună seara!
- Sunt atât de încântată că te cunosc! - Si eu.
- Cred că esti obosită după călătorie. - O, nu, a fost scurtă.
Am ajuns în vreo 18 minute.
Nu sunt amuzată. Stie că nu-mi place când conduce cu viteză.
Nu am fost eu, ci Jenny. Îti jur, ea crede că are nouă vieti.
- Să-ti iau haina. - Multumesc.
Unde ati fost? Ce, ati uitat unde stăm?
Nu.
El e tatăl meu, William.
- Tată, ea este... - Adaline.
Jenny, de fapt.
Tată, esti bine?
Îmi pare rău, doar că...
Semeni exact cu o veche prietenă de-a mea...
Adaline Bowman.
Ea e mama mea.
- Glumesti. Serios? - Da.
- Dumnezeule! - Ati cunoscut-o?
Da.
Da, adică...
Am fost foarte apropiati, am... am... am cunoscut-o în Londra.
Da. A trăit acolo în anii 60.
Chiar înainte să... se mute la Paris si să-l cunoască pe tatăl meu.
- Incredibil. Care sunt sansele? - Ce lume mică.
Asemănarea este absolut uimitoare. Cred că ti se spune asta tot timpul.
De când îmi amintesc.
- Am fost foarte apropiati... - Ai spus asta deja, dragule.
Nu-mi vine să cred că nu ai mentionat-o până acum.
Da, probabil că...
Nu, nu. Îmi amintesc prietena ta apropiată.
Ce mai... ce mai face?
A decedat.
Acum sase ani.
Nu. Serios?
Îmi pare foarte rău.
- A fost o femeie extraordinară. - E o trăsătură de familie.
Haideti. Vreti să mâncati ceva?
Da, da. Am făcut cheesecake.
Suntem cam obositi, de fapt...
Cred că o să ne ducem sus, dacă sunteti de acord.
- Si eu. - Da?
Bine, o să te duc în dormitorul din spate.
Ce bine, stai în spate.
Mi-a părut bine de cunostintă.
Tată.
Bună, puiule.
Domnisoară!
Dacă o să continuati să faceti asta, o să inundati motorul.
Multumesc pentru sfatul folositor.
Măcar o să aveti un bronz grozav.
Îmi pare rău...
Am făcut tot ce am putut ca s-o pornesc, doar că...
Nu vrea să meargă.
Are nevoie doar de o pornire prin împingere...
Luati piciorul de pe frână, o să vă împing eu.
Apoi ridicati ambreiajul si o să plecati.
Bine.
Multumesc.
- Esti gata? - Sunt gata. Dvs sunteti?
Acum luati piciorul de pe ambreiaj.
Multumesc.
Cu plăcere.
Aveau să petreacă următoarele cinci săptămâni împreună.
Si Adaline a făcut ceva ce îsi promisese că nu va face niciodată.
Încă nu mi-ai spus cum te cheamă.
Adaline Bowman.
Dar prietenii mei îmi spun Della.
- E un nume minunat. - Multumesc.
Trei săptămâni mai târziu, si-a încheiat semestrul.
William a zburat spre casă, în Statele Unite.
Adaline a venit cu el.
- Cum ai dormit? - Bine.
Bun.
Îmi pare rău în legătură cu noaptea trecută, nu am vrut să te stânjenesc, doar că...
- Cred că o iau razna. - Nu-i nimic.
Când te-ai trezit?
Nu prea târziu. Am mai citit o vreme.
Bună, puiule.
- Unde este Jenny? - O să coboare imediat.
A stat trează toată noaptea, s-a foit prin pat.
Nu ne-ai spus cum v-ati cunoscut.
Ne-am cunoscut într-un lift, în ajunul anului nou.
- Vrei cafea? - Nu, multumesc.
Dar, o mai văzusem o dată înainte.
Era la bibliotecă. Citea o carte în braille.
Mi-am dat seama că nu este originală.
Poftim, iubito. Asa a fost si mama ei.
Dar tu cum ai cunoscut-o pe mama ei?
Eram în afara Londrei.
I se stricase masina si am ajutat-o să o repare.
- Deci era englezoaică. - O, nu, studia franceza acolo.
- Vorbea patru limbi? - Cred că da.
- Si Jenny se pricepe la limbi străine. - Serios?
Si tu câti ani aveai când ai cunoscut-o.
Aveam cam... Să vedem, eram în al doilea an la medicină, deci aveam cam...
26.
Mă gândeam să renunt la medicină, eram plictisit.
Dar mi-era... mi-era teamă că voi fi prea bătrân s-o iau de la început.
I-am spus...
I-am spus lui Adaline despre asta si a râs în fata mea.
Mi-a spus: "Fă totul ca să reusesti!"
"Nu fii prostut. Viata e prea scurtă."
Dacă nu era ea, probabil că nu as fi găsit puterea fizică din mine, ca să continui.
Era doar cu câtiva ani mai mare decât mine, dar era atât de înteleaptă
Atât de... sofisticată.
Ea...
- Ce e? Dragă? - Destul, William.
Ce? Ce se petrece?
ti se pare amuzant?
Cum adică? Ce am făcut?
Ati fost foarte apropiati.
Foarte apropiati. Ai spus asta de două ori până acum.
Si ar trebui să-ti vezi fata când vorbesti despre ea.
O s-o faci pe nostalgicul tot weekendul?
Ascultă. Doar că... Seamănă atât de mult cu mama sa,
si îmi amintesc lucruri de care nici nu stiam că le-am tinut minte.
Urăsc să mă simt ca o a doua alegere.
- Cum adică...? - În special în weekendul ăsta.
- A doua alegere? - Da.
Patruzeci de ani, iubito. Haide.
A doua alegere? Nu cred.
- Dragă, faci din tântar armăsar. - Oare?
Esti geloasă?
Da. De fapt...
Ascultă. A fost o aventură fără consecinte.
A părut că a fost mai mult de atât.
Te iubesc.
Si eu te iubesc.
Vin.
Nu este cel mai romantic weekend.
Multumesc că faci fată acestei situatii.
Sigur.
Îti promit că o să mă revansez.
Îmi pare rău de comportamentul tatei. Este stânjenitor.
Este încântător.
Mama ta trebuie să fi fost o persoană deosebită.
Da, a fost.
Kikki!
Oameni buni, tata are la activ 47 de victorii consecutive.
Cu toti banii dati pe educatia ta, speram la o concurentă mai puternică.
- L-ai mai jucat până acum? - Nu, niciodată.
- Kikki, haide! - Chiar trebuie să vin?
Da!
- Ideea e să aduni cât mai multi cartofiori. - E plăcintă.
Sunt cascavaluri.
Sunt cartofiori. Dacă vei colecta suficienti încât să-ti completezi cercul, câstigi.
Majoritatea întrebărilor sunt despre cele mai stupide chestii.
- De aici vine cuvântul "trivia". - Da, uite un exemplu.
"Pe 22 iunie 1938, acest boxer american
si-a păstrat titlul de campion mondial al categoriei grea,
când l-a bătut pe Max Schmelling în prima rundă."
- Chiar e o întrebare grea. - Stiu.
Ce părere ai?
Sonny Liston.
Joe Lewis.
- Bună încercare, totusi. - Da...
Femeile si boxul.
E drăgut. Bine.
- Scuză-mă... - Ce ai spus?
Bine atunci, doamnelor.
Suntem în aceeasi echipă. Aruncati cu zarul.
Începem! Bine.
Femeile sunt cu roz?
"Femeile sunt cu roz?"
Cine a fost primul presedinte american care s-a născut într-un spital.
Jimmy Carter.
- Ai fost rapidă. - Norocul începătorului.
Nu cred, mai încearcă o dată.
La ce eveniment si-a făcut debutul "hoola hoop"?
În 1956, la Expozitia Mondială din New York.
1956, Expozitia Mondială din New York.
Dumnezeule.
Bravo!
- Cascaval. - Fie.
Cartof.
În regulă. Haide. S-o facem.
- Ce? - Îti miroase ceva?
Cum ar fi seria ta câstigătoare, care se năruie?
Obisnuiam să avem o glumă în familie. Ce s-ar întâmpla mai întâi: tata pierde
la jocul ăsta sau Della ar apărea în sfârsit.
Della?
Da, îti amintesti de cometa despre care îti povesteam,
cea pe care a descoperit-o tata. A numit-o Della C1981.
După strămătusa mea, Adelle.
- Haideti, să continuăm. - Da, haideti.
Gata! Jenny.
Pentru victorie.
Ce tară i-a oferit presedintia lui Einstein, în 1952.
Israel.
Nu-i nimic. Tot te iubim.
Cum e tată?
Esti trist?
Sunt bine.
Este... Uită-te la pagina 2, sectiunea 3, paragraful H.
Scuză-mă.
- Mă duc să mă plimb putin. - Sigur.
Da... Uită-te la pagina 10.
Câte stele crezi că sunt în galaxia noastră?
Nu stiu, 500 de milioane.
Câteva sute de miliarde.
Platon a crezut că fiecare suflet
are o stea pereche la care se întoarce după ce moare.
- Dacă ai trăit o viată morală. - Si crezi asta?
Nu... nu... eu... eu sunt om de stiintă, Platon a fost filosof.
Poet...
De ce ai denumit cometa, după numele mamei mele?
După calculele mele, sau dacă se dovedesc a fi gresite,
ar fi fost cea mai mare apropiere de Pământ a oricărei comete, din ultimii 200 de ani.
Cu alte cuvinte...
Ar fi fost ca mama ta.
O lovitură aproape de tintă.
Ce înseamnă asta?
Urma s-o cer în căsătorie.
Aveam un inel de logodnă în buzunar.
Nu a mai venit la întâlnire.
O lovitură aproape de tintă.
Noapte bună.
William...
Si ea te-a iubit.
Tocmai ne-am cunoscut, nu? Stiu asta.
Si probabil că ar trebui să tac din gură în momentul ăsta.
O să tac din gură.
Haide. Ce e?
Ce este?
Trebuie să-ti spun adevărul, eu...
Nu pot să-mi imaginez viata fără tine.
Stiu că e probabil ultimul lucru pe care vrei să-l auzi acum, dar...
Dar mă îndrăgostesc de tine, Jenny. Nu mă pot abtine.
Nu stiu ce să spun.
Te rog, nu trebuie să spui nimic. Voiam doar să stii ce simt.
- Bună dimineata! - Jenny!
Stiti unde s-au dus cu totii?
Da, Katy si Kikki s-au dus până la piată, iar Ellis a trebuit să facă un comision.
Bine.
Stai putin, ai un gândac în păr.
- Nu-i nimic. - Ce este.
Este o gărgărită.
Se spune că îti aduc noroc.
Ati luat-o?
Am luat-o.
Multumesc...
Vă rog să-i spuneti lui Ellis că m-am dus să mă plimb.
- Della, esti bine? - O, Doamne.
Anul 1966- Diapozitive si notite. Prezentare către comitet.
- O să te usture putin. - Bine, bine, fă-o repede.
- Nu-ti face griji, o să te cos eu. - Bine.
Nu vă supărati. Bună ziua.
- Vreti să ne faceti o fotografie? - Sigur.
Nu, nu, e în ordine. Nu vreau... nu vreau.
- O să arate grozav. - Nu-mi plac fotografiile.
- Cum adică? - Irosim filmul.
3... 2... 1...
Stiu.
Stiu cine esti, Adaline.
Ce?
Cicatricea.
Este aceeasi cicatrice pe care am cusut-o cu mâna mea.
Te rog...
Adevărul.
William...
Credeam că îmi pierd mintile.
Cum?
Cum e posibil asa ceva?
Nu... Nu stiu.
Am... am fost normală.
Si apoi, într-o zi, m-am oprit pur si simplu.
Am vrut să-ti spun, cu atâta ardoare.
Dar nu am putut.
- Stii ce mi-ar fi făcut. As fi fost o... - Curiozitate.
- Un specimen. - Da.
De asta ai plecat?
De asta ai... dispărut?
Nu-ti poti imagina cât de mult m-a du...
Cred că... cred că pot.
Si nu ai spus nimănui?
Nu.
Dacă as fi făcut-o, i-as fi spus lui Ellis.
N-o face.
Nu mai fugi. Să nu mai dispari din nou, te rog. Pentru Ellis.
- Adaline... - Te rog.
În toti acesti ani...
ai trăit ca si când nu ai fi avut o viată, niciodată.
Te rog, pentru tine, pentru Ellis.
Rămâi Adaline.
Nu stiu cum.
Nu fugi, Adaline.
Adaline, n-o face! Adaline, te rog!
Te rog, nu face asta! Adaline, n-o face!
Gândeste-te la Ellis! Te rog!
Adaline, te rog!
Ellis, îmi pare foarte rău, nu pot face asta.
Nu pot să-ti explic. Jenny.
Tată!
Tată, unde îti sunt cheile?
A plecat.
Nu se mai întoarce înapoi, fiule.
Ce s-a întâmplat adineauri?
Ce înseamnă asta?
- Tată, ce naiba i-ai spus? - Nimic.
Nu poate să-ti explice.
Te rog, zi-mi ce a spus.
Nu e capabilă.
De ce anume?
De o schimbare.
O iubesti?
Fiule!
Ascultă-mă!
O iubesti?
Da.
De unde stii asta?
- Tată, nu... - Este o întrebare simplă.
De unde stii?
Fiindcă nimic nu are sens fără ea.
Alo.
Dragă, îmi pare foarte rău, nu am vrut să te trezesc.
- Totul e în ordine? - Voiam doar... am vrut să-ti spun...
Ce este?
Ai dreptate. Gata cu fuga.
O să te sun mâine, bine?
- Sunt atât de fericită să aud asta. - Te iubesc.
- Si eu te iubesc. - Pa.
Pa, mamă.
Luna este responsabilă pentru multe din lucrurile
care se întâmplă pe suprafata Pământului.
Un meteorit rătăcitor a lovit Luna, în anul 1178.
Amestecul rezultat, a cauzat maree extreme
în fiecare fază lunară din Tierra del Fuego, Argentina.
O ridicare a mareei cu 23% în noaptea respectivă,
a produs o furtună la 3.220 de km de Coasta Pacificului.
Cauzând o crestere în cantitatea de ionizare moleculară din atmosferă.
Si pentru prima dată în 78 de ani.
A căzut zăpada în această parte a tinutului Sonoma.
În primele stadii ale hipotermiei,
corpul va încerca să genereze căldură prin tremurat.
Când acest lucru esuează,
va micsora fluxul sângelui din extremitătile corpului.
Metabolismul încetineste.
Începi să mori, dar nu stii asta.
În ultimele stadii, victima respiră doar o dată sau de două ori pe minut.
O stare de suspendare a functiilor vitale.
Jenny!
La 10:07 PM, temperatura din interiorul lui Adaline Bowman scăzuse la 30,5 grade.
Inima ei a încetat să mai bată.
În sfârsit, la vârsta de 107 ani,
Adaline Bowman era, după orice definitie, moartă.
La ora 10:09 PM, paramedicii au pus două tampoane pentru defibrilare,
pe pieptul lui Adaline Bowman.
Au numărat cele 5 secunde recomandate,
înainte să-i administreze 750 de volti de electricitate.
Cum se simte?
Tocmai am făcut o serie de analize, si nu vedem nicio leziune pe termen lung.
Este chiar remarcabil, de fapt.
E trează? Pot să mă duc să o văd?
Este epuizată, dar puteti să intrati să-i spuneti câteva cuvinte.
Bine. Multumesc.
Jenny?
Bună!
Stiu de ce ai fugit.
Stii?
Este din cauza a ceea ce ti-am spus aseară, nu?
ti-am spus că te iubesc.
- Si te-ai speriat... - Vino aici, Ellis.
- N-ar fi trebuit s-o fac. - Vino aici.
Si eu te iubesc.
Mai este ceva.
Ce anume?
Ce este?
Mai întâi...
Nu mă numesc Jenny.
Dumnezeule! Ce s-a întâmplat?
Nimic, nimic. Un accident. Sunt bine.
Sunt mai bine ca de obicei.
El este Ellis.
- Bună! - Bună seara!
El este bărbatul despre care îti povesteam.
Mă bucur să te cunosc.
Sunt bunica lui Jenny.
Ce? Ce e?
Stie.
Stie?
Oameni buni, nu vreau să stric petrecerea, dar vreau să spun ceva
mai întâi de toate, vă multumim că sunteti aici.
Katy si cu mine suntem recunoscători că ati ajuns aici, înseamnă mult pentru noi.
Că ati venit aici să ne ajutati să sărbătorim primii...
primii 40 de ani de căsnicie.
Când am întâlnit-o prima oară pe această doamnă încântătoare,
în vremurile de demult.
Aveam... aveam o idee destul de bună cu privire la ce vreau să fac în slujba mea,
dar nu...
Nu stiam cu adevărat... ce voiam să...
fiu ca si bărbat, când cresteam, dacă cresteam vreodată...
Dar angajamentul pe care si l-a luat ea,
pentru căsnicia noastră, pentru familie si fată de mine...
Calitatea iubirii sale...
m-a făcut să înteleg că n-as putea avea o ambitie mai mare,
în viată si... să fiu cel mai bun sot posibil pentru ea.
Si... încă lucrez la asta.
Asa că închin acest pahar pentru Katy, dragostea vietii mele,
sufletul meu pereche, mama copiilor mei minunati.
Pentru Katy.
Un an mai târziu.
Poftim, dragă.
Ce fată bună!
Ar trebui să vă grăbiti, o să întârziati la eveniment.
- Da, astept de 10 minute. - Arăti atât de frumos.
Multumesc.
Si eu sunt gata.
Trebuie doar să-mi trag fermoarul. Esti sigură că nu vrei să vii cu noi?
Absolut.
O am pe partenera mea chiar aici. Vino aici, iubito.
- Te iubesc. - Si eu te iubesc.
Trebuie să-mi iau mansonul.
Si aparatul foto.
Adaline, esti bine?
Da.
Perfect.
În momentul în care inima Adalinei
a fost izbită de tampoanele defibrilatorului,
structurile telomerilor din genele sale, si-au redobândit maleabilitatea,
făcând-o să-si reia cursul natural al îmbătrânirii.
William a avut dreptate până la urmă.
Cometa Della C1981, s-a întors în sfârsit.
Cu o jumătate de secol întârziere,
dar la fel de luminoasă si măreată cum prezisese.
Traducerea si adaptarea: Kprice & Undergrow Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania