The Best of Me
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team
Toată lumea pe platformă. Aveţi grijă.
Totul este bine. Totul este bine.
Cum ai reuşit asta, Cole?
Sunt un muncitor care a avut noroc.
Văd asta.
Hei, mamă. Ce faci?
Mă gândesc. Evit să spăl vasele...
- Este frumos afară. - Este minunat.
Da, este.
Ce mai faci?
Mă gândesc la toamna următoare. La plecare.
La ce o să se întâmple cu mine. La restul vieţii mele. Nimic important.
Ştii că multe civilizaţii credeau
că îşi pot vedea destinul în stele?
Aţi simţit zdruncinătura asta?
Mamă, eşti în regulă?
Fixaţi rampa aia!
Valva de presiune! Deschide valva de presiune!
Hei, amice! Hei, vino aici. O să te scoatem de aici.
Hei! Hei!
Du-l pe punte.
Du-te!
Este un...
Eşti eroul companiei, dle Cole.
Acei doi oameni pe care i-ai salvat or să fie în regulă.
Dacă semnele tale vitale rămân stabile, poţi să te duci acasă în seara asta.
Este incredibil. Ai stat în apă aproape patru ore.
Nicio urmă de hipotermie. Doar căderea ar fi trebuit să te omoare.
Este un miracol că eşti în viaţă, dle Cole.
Nu există alt cuvânt pentru asta.
Este cineva pe care-l putem chema să vină să te ia, sau...?
Nu. Sunt bine.
Când eram tânăr, căutam forma lucrurilor.
Un motiv sau un proiect.
Mult din ce mi s-a întâmplat s-a simţit ca un accident.
Aşa că, bănuiesc că mi-am pierdut credinţa în toate astea.
Când am supravieţuit căderii, am început să mă întreb
dacă viaţa mea avea un anume scop.
Poate eram pe o cale destinată...
chiar dacă nu-mi dădeam încă seama de asta.
Sări, sări, sări, sări!
Arăţi bine acolo, Michael Phelps.
Hei, hei, te-ai decis la materia pentru specializare?
- Nu chiar. - Se gândeşte la finanţe.
- Ce? - Nu am spus nimic.
Uite, este dificil în lume şi devine din ce în ce mai dificil.
Finanţele au mai multă logică.
- Îmi aduci o bere Bud? - Da.
Am spus doar că se gândeşte la asta.
Poftim.
Ştii, tată, sincer, singurul lucru la care mă gândesc acum este plaja
şi dacă fetele de pe plajă vor purta costum sau nu vara asta.
- Reşedinţa familiei Reynolds. - Cu Amanda Collier, vă rog.
Acum sunt Amanda Reynolds, dar am fost Amanda Collier.
Da, aţi găsit-o.
Amanda, numele meu este Morgan Dupree
şi sunt executorul testamentar al lui Tuck Hostetler.
Dumnezeule.
- Alo? - Cu Dawson Cole, vă rog.
Da, eu sunt la telefon.
Numele meu este Morgan Dupree.
Sunt executorul testamentar al lui Tuck Hostetler.
Mă tem că am veşti proaste.
Dl Hostetler a murit în somn noaptea trecută.
Avea 92 de ani.
Uite, îmi pare rău pentru prietenul tău. Cu adevărat.
Dar suntem ocupaţi aici.
Sâmbătă trebuie să fiu la Universitatea Tulane pentru chestia aia cu Sigma Nu.
Luni seara avem cina cu tipul ăla din Chase şi cu soţia lui.
Data următoare când o să moară un cunoscut, o să o sun mai întâi pe secretara ta.
Îmi pare rău.
Da.
Amanda?
Dawson?
Hei, Amanda.
Bună.
Omule, îmi pare rău, sunt foarte murdar.
Cum ai aflat?
Am primit un telefon de la un avocat. Ceva despre testamentul lui Tuck.
Ar trebui să mă întâlnesc mâine cu el.
- La ora 10:00 AM? - Da.
Da, şi eu.
A trecut mult timp.
20 de ani.
Ei bine, 21, dar cine îi numără?
Arăţi uimitor.
Trebuie să plec. Am întârziat.
Mă întâlnesc cu mama. O să mă întâlnesc cu ea.
- În regulă. - Acasă al ea.
Da.
- Mi-a făcut plăcere să te văd. - Da, şi mie.
- Ne vedem mâine. - Mâine?
- Da, avocatul. - Avocatul.
La ora 10:00 AM. Aşa este. Bine.
Toamna 1992
Hei, Dawson. Hei, Dawson?
- A venit mâncarea. - Mulţumesc, April.
- Cum te simţi? - A vomitat mult.
Dar nu acum, aşa că asta e bine.
- Este foarte frumoasă. - Cu siguranţă.
Eşti în regulă?
O să fie dificil, dar părinţii ei sunt foarte buni cu noi.
Nu ne judecă.
Vor un nume biblic pentru copil.
Ce părere ai de "Aaron"?
Mi se pare mai bun decât "Moise".
Ştiu că e o nebunie şi că suntem tineri, dar...
zilele trecute când am simţit acea micuţă bătaie de inimă...
Nu ştiu. M-a făcut fericit.
Asta e bine, Bobby. Asta e foarte bine.
Cred că ar trebui să pornească...
Dar nu este...
Încearcă din nou. Încearcă din nou.
- Îmi pare rău. Spune-le că-mi pare rău. - April, este în regulă, bine?
Scoate-o din viteză. O să te împingem la o parte. Haide, Bobby.
Care este problema? Ai uitat să conduci?
Tatăl tău ţi-a luat permisul de conducere?
Haide! Mişcă-ţi maşina!
O să coborâţi să ne ajutaţi să împingem,
sau doar o să staţi acolo să continuaţi să claxonaţi?
- Nu o să se mai întâmple. - Da, îmi pare rău.
Mulţumesc. Dnă.
- Hei, am putea fi prieteni. - Ce? Să mergem!
Vreţi să vă maturizaţi?!
Unde te duci?
Pe dreapta, April.
Bună.
În regulă. Bine.
Bine.
- Să chem un camion de remorcare? - Nu, este în regulă. Mă descurc.
Îmi pare rău pentru prietenii mei.
Încearcă să fie amuzanţi, dar reuşesc doar să fie nişte idioţi.
- Amanda, să mergem. - Da, haide, să plecăm de aici.
- Bine! - Haide!
- Amanda. - Serios.
Este în regulă. Nu trebuie să aştepţi aici.
Bine.
- Mulţumesc pentru ajutor. - Da. Oricând.
Amanda! Îţi pierzi timpul.
Mulţumesc.
Pe mai târziu!
Nu vreau să interpretezi greşit,
pentru că eşti vărul meu şi te iubesc, dar eşti un cretin.
Nu ai văzut-o pe fata aia frumoasă care tocmai a împins maşina
şi care a încercat să vorbească cu tine?
Era doar amabilă, bine? Este amabilă.
- Da, este. De asemenea, este şi sexi. - Este sexi.
Porneşte-o. Acum ar trebui să fie în regulă.
- Mulţumesc, Dawson. - Haide. Este în regulă.
Ne vedem mai târziu.
Învârt cheia şi nu se întâmplă nimic.
Ce părere ai?
Răzbunarea karmică că am fost cu cei care claxonau?
Cred că universul pedepseşte rapid.
Vorbeşte.
Este oarecum amuzant.
- Hei, Amanda. - Hei.
- Încearcă acum. - Bine.
Mulţumesc.
Ţi s-a deconectat bateria.
Nu este ceva grav. Se mai întâmplă.
În regulă.
Erai pe cale să spui şi altceva?
Vărul meu crede că zilele trecute ai încercat să vorbeşti cu mine.
Aşa am făcut.
- Crede că am stricat totul. - Aşa ai făcut.
Nu ştii să flirtezi, nu-i aşa?
Cred că nu.
Ei bine, ce o să faci în legătură cu asta?
Bine. Asta nu funcţionează.
Bine, să-ţi spun cum o să facem.
Vreau să te gândeşti la asta şi...
să ne întâlnim la "Squeals" sâmbătă seara la ora 6:00... poate?
- Ăsta este un "Da"? - Da.
Bine. Poate o să-ţi dai seama cum să flirtezi cu mine până atunci.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Unde fugi, Dawson?
Mă aştept să saluţi.
Salut.
- Eşti drăguţ. - Este drăguţ.
Seamănă cu tatăl lui.
Vino aici. Stai jos. Să jucăm o mână de cărţi, sau ceva de genul ăsta.
Nu, am... am lucruri de făcut. Am teme.
Se crede mai inteligent decât noi.
Abee, ce-ar fi să-ţi scoţi pălăria aia stupidă în casă.
- Da, dle. - Este adevărat?
- Crezi că eşti mai inteligent decât noi? - Nu, dle.
- Eşti prea bun pentru familia asta? - Nu, dle.
Asta e bine. Pentru că aici este locul tău.
Tine.
Du-te în spate şi reglează motorul Mercury.
Mâine seară avem o livrare în susul râului, iar tu o să vii cu noi.
Nu pot mâine seară. Am ceva de făcut.
Nu ai ascultat nimic din ce am spus, nu-i aşa?
- Eu nu... - "Eu nu" ce?
Hei, hei, haide, tată.
Să jucăm nişte cărţi.
Jur în faţa lui Dumnezeu, Dawson, înveţi foarte greu, naibii!
Asta este foarte rău.
În continuare trebuie să fii altundeva sâmbătă seara?
Da, dle.
- Loveşte-l din nou, tată. - Ted, taci naibii!
Vrei să mă loveşti?
Loveşte-mă să vezi ce păţeşti.
Hormonii.
Asta este problema lui.
Fie eşti cel mai prost hoţ de maşini din istoria lumii...
fie ai ceva de povestit.
- Cum te numeşti? - Dawson Cole.
- Băiatul lui Tommy Cole? - Da, dle.
Ei bine, păcat.
- Ce ai păţit la ochi? - M-am lovit de un copac.
Un copac cu un croşeu de dreapta puternic.
Ai unde să stai? Prieteni? Ceva de genul ăsta?
Nu, dle.
Rahat.
Unde te duci?
Patul ăla micuţ de acolo ar trebui să fie mai confortabil decât maşina asta.
Apa de la furtunul de afară este bună de băut.
Dacă este vreo problemă, dacă lipseşte ceva, orice de genul ăsta,
următorul care o să te trezească o să fie ajutorul de şerif. Înţelegi asta?
- Da, dle. - Ai înţeles asta?
Da, dle.
Atunci, în regulă.
Rahat!
Noapte bună, Amanda.
Unde este?
- Am hotărât să nu vin. - Da, am înţeles asta.
Nu am ştiut unde să te găsesc.
Am fost la "Squeals". Puteai să mă găseşti acolo.
Aici locuieşti?
Joci vreun joc?
Cu prietenii tăi? Un micuţ experiment pe care-l faci? Ce este?
- Asta este o nebunie. - E o nebunie, nu-i aşa?
Sau poate îţi plac vagabonzii.
Sau poate îmi plac tipii inteligenţi care n-au avut o şansă.
Sigur.
Dumnezeule, nu înţelegi, nu-i aşa?
Cred că nu.
Ştii, voiam doar o întâlnire romantică.
Voiam să merg undeva şi poate să servesc o cafea sau o îngheţată.
Haide, ştii, ne punem întrebări reciproc.
Şi dacă ne plac răspunsurile, Dawson,
atunci poate o să ieşim la o altă întâlnire romantică.
Dacă nu, nu.
Dar, Dumnezeule, dacă cer prea mult, atunci în regulă.
Uită de asta. Sunt foarte obosită. Am terminat.
Din cauza asta nu am vrut să ies în public.
Ei bine, atunci du-mă într-un loc privat.
Ce o să faci după liceu?
Bine, o să încep eu prima. La toamnă o să mă duc la Universitatea Tulane.
Specializare dublă în psihologia copilului şi politici publice.
Cât timp sunt acolo sper la un post de intern la o firmă de avocatură.
Apoi, după facultatea de drept aş vrea să lucrez pentru o organizaţie non-profit.
Poate într-o altă ţară, care să aibă de a face cu problemele copiilor.
Vrei să lucrezi cu copiii?
Vrei să ai o familie a ta?
Da, aş vrea. Mi-ar plăcea să am o fetiţă.
Poate s-o numesc Bea.
Ăsta este un nume foarte frumos.
Este foarte frumos aici.
Nu am văzut niciodată atât de multe stele.
Întotdeauna mi-au plăcut stelele. Aici sus mă simt mai aproape de ele.
Când eram mic, mi-am construit propriul telescop.
Nu, este foarte uşor.
Da, poate pentru tine.
Oamenii au privit întotdeauna către stele.
Şi-au instruit modul de viaţă, le-au consultat.
Ai lipsit o perioadă.
Da, tata m-a pus să renunţ la şcoală când aveam 16 ani.
A spus că avea nevoie de mine acasă.
Ce ai simţit în legătură cu asta?
Nu ştiu. Cred că nu mi-a plăcut prea mult.
M-am luptat din răsputeri să revin.
Este ciudat să fii acolo acum?
Oarecum.
Adică, vreau doar termin, să absolv.
Unde vrei să mergi la colegiu?
Crezi că toată lumea se duce la colegiu?
Cei care-şi construiesc propriul telescop, de obicei da.
Nu ştiu, este...
nu este ceva ce pot să fac acum.
Vrei să faci altceva?
- Ce-ţi pasă ţie? - De ce nu răspunzi?
Cândva o să fii o avocată foarte bună.
Vrei să mergi, da sau nu?
Nu.
Nu ştii să minţi.
Îmi place asta.
Mi-ar plăcea să ne mai întâlnim.
Aş face duş şi aş veni. Ce zici de asta?
- Promiţi? - Da, promit.
Cred că am vrut să fac asta.
Şi eu am vrut să fac asta.
E bine de ştiut.
Nu m-ar deranja să o fac din nou.
Atunci, fă-o.
Primul lucru pe care l-a stipulat Tuck a fost ca eu să-mi cer scuze
din partea lui pentru orice deranj provocat.
M-a rugat să-i transmit recunoştinţa lui
pentru că sunteţi aici şi pentru prietenia voastră dintotdeauna.
Cuvintele lui.
Ar vrea să-i răspândiţi împreună cenuşa,
lângă casa din Vandemere.
Nu va fi nicio înmormântare,
nicio recepţie, sau flori cumpărate.
Nu va fi cheltuit niciun bănuţ pe frivolităţi.
Din nou...
- Cuvintele lui. - Cuvintele lui.
Aşa este.
A cerut să îi strângeţi lucrurile, să vă uitaţi prin ele,
şi să luaţi tot ce vreţi.
A lăsat instrucţiuni ca bunurile sale să fie lichidate şi banii obţinuţi
să fie donaţi Societăţii Americane de Cancer Pediatric.
Singurul bun care nu va fi vândut este casa din Vandemere,
pe care v-o lasă vouă la amândoi.
În general, în asemenea situaţii,
un proprietar va cumpăra partea celuilalt,
dacă nu sunteţi interesaţi să o deţineţi împreună.
- Nu suntem. - Nu. Nu.
Când era în spital a scris biletele astea.
Scuzaţi-mă. Dorea să le citiţi singuri.
Ei bine, încă locuieşti pe aici?
- În Baton Rouge. - Da?
- Văd că eşti măritată. - De 18 ani.
Frumos. Ai copii?
- Doi. - Băieţi? Fete?
Ştii, nu trebuie să facem asta. Să punem întrebări, să ne povestim viaţa,
să ne prefacem că vrem să cunoaştem despre viaţa celuilalt.
Ei bine, eu vreau să ştiu.
Nu suntem aici la o reuniune. Suntem aici pentru Tuck, aşa că...
Ce zici de asta? Tu te duci astăzi la casă, iar eu o să vin mâine.
Şi ne întâlnim mâine dupăamiaza la Vandemere.
O să ne luăm la revedere.
- Îţi convine aşa? - Da.
Pa.
Îmi pare rău.
Îţi aminteşti problema aia cu ciulinii pe care am avut-o în grădină anul trecut.
Ciulinul este o buruiană rezistentă. Nu o poţi smulge sau să o tunzi.
Trebuie să sapi să o scoţi din rădăcină.
În timp ce săpam, m-am gândit la tine şi la Dawson.
Tu ai răni care nu s-au vindecat niciodată.
Ai trăit atât de mult cu ele, încât nici măcar nu mai ştii că sunt acolo.
Durerea are rădăcini adânci.
Singura cale de a săpa până la ea e să îl ierţi şi să te ierţi pe tine însăţi.
- Nu te plictiseşti aici? - Absolut.
Când o să mă laşi să mă murdăresc pe mâini?
Vrei să te murdăreşti pe mâini?
Absolut.
Ce? Murdăria asta?
Nu. Dawson, nu o să faci...
Pentru că sunt monstrul unsuros din mlaştină!
Opreşte-te! Dawson! Nu face asta!
O să mă murdăreşti, golanule!
Trebuie să pleci! Trebuie să ieşi de aici.
- Ce? - Nu, te rog, pleacă de aici acum.
- Cine este asta? - Ieşi de aici, te rog! Pleacă!
- Dawson! Mă răneşti! - Pleacă!
- Nu pune întrebări. Ieşi! Acum! - De ce trebuie să plec?
- Pleacă, pleacă, pleacă. Pleacă, te rog! - Bine, Dawson.
- Bine. - Pleacă!
Bine!
E timpul să vii acasă, Dawson.
Nu ne-ai prezentat prietenei tale.
Tată, aia este fata aia, Collier. O cunoşti.
- Fata Collier. - Da, dle.
Bine, ia-ţi lucrurile, pune-le în camionetă.
- Vii acasă cu noi. - Nu, nu vin.
Nu o să-ţi spun din nou, băiete.
M-am săturat de tine, Dawson!
Eşti foarte arogant, crezi că eşti special.
Ei bine, lasă-mă să te întreb ceva? Chiar crezi că fata aia
o să aibă de a face cu un golan ca tine?
Nu. Haide.
Ia-ţi lucrurile, pune-le în camionetă şi să mergem.
Dacă îl mai atingi, următorul o să te omoare.
Am venit aici după băiatul meu şi nu plec fără el, aşa că...
Cred că va trebui să mă împuşti.
În regulă.
Parbrizul ăla o să te coste în jur de 1.000$.
Şi reflectoarele alea în jur de 500$ fiecare.
Vrei să continui?
Plecaţi.
Asta e frumos. Ce ai făcut aici.
Soţia ta le-a plantat?
Urcă în camionetă, Ted.
Dacă rămân, or să se întoarcă.
Tocmai am tras într-o camionetă de 17.000$.
Mi-a fost foarte greu s-o fac.
Or să se întoarcă indiferent dacă eşti sau nu aici.
Nu mai eşti în siguranţă să dormi acolo. O să-ţi aranjez un pat înăuntru.
Ei bine, vino.
Dawson...
- Ce faci? - Trebuia să te văd.
- Ei bine, intră. - Asta nu este o idee bună.
- Vreau să vorbesc cu tine. - Bine.
- Aşteaptă, ce faci? - Adică, dacă nu o să intri...
- Părinţii mei cred că eşti periculos. - Au dreptate.
Mai devreme sau mai târziu, o să trebuiască să plătesc pentru ce s-a întâmplat astăzi
şi nu vreau să fii lângă mine când o să se întâmple asta, bine?
- Nu pot să permit să fii rănită. - Nu o să fiu rănită.
Dacă stai lângă mine suficient, o să fii.
Nu-mi pasă! Nu-mi pasă!
Adică, Dawson, tu vrei asta? Mă vrei?
Da.
Te vreau.
În regulă.
- Lasă-mă o secundă. - Sigur.
Lucrezi aici?
Nu, dle. Iau doar nişte lucruri pentru unchii mei.
Semeni foarte mult cu un vechi prieten.
- Oamenii îmi spun că semăn cu tata. - Da?
Bobby Cole?
Îl cunoşti?
La naiba, Aaron. De câte ori trebuie să-ţi spun...
Mai să fie.
Fiul risipitor s-a întors.
Poate ai vrea să stai departe de asta. Mi-a făcut plăcere să vorbim.
A trecut mult timp, Dawson!
Cam 20 de ani?
Mulţumesc.
- Ştii cine este asta, Aaron? - Este Dawson Cole.
M-am gândit că poate ai nevoie de ajutor.
Hei. M-am gândit că ai putea vrea asta.
Poţi să o iei tu.
Nu am vrut să împachetez lucrurile pe care poate ai vrea să le păstrezi.
Este în regulă. Nu vreau multe. O să îmi fac propria cutie.
Bine.
- Ce? Ce este? - Nimic.
Vrei să spui ceva?
Nu.
Bănuiesc că vreau doar să ştiu dacă eşti fericită.
Vrei fapte?
Eu... am mers la Universitatea Tulane, aşa cum plănuisem.
Am rămas însărcinată în al doilea an, aşa cum nu plănuisem.
M-am măritat, m-am mutat la Baton Rouge. Am cumpărat o casă.
Am mai făcut un copil. Am făcut ceva muncă voluntară. Am cumpărat o casă şi mai mare.
Facultatea de drept?
Nu am terminat colegiul.
Aveam atât de multe planuri şi nu ştiu ce s-a întâmplat.
Viaţa?
Cred că da. Oricum...
Sunt fericită? Să fiu mamă mă face fericită.
Uite ce am găsit.
Am uitat că avea asta.
Ea e foarte frumoasă.
Mulţumesc.
Dacă nu te duci la colegiu, de ce studiezi atât de mult?
Aşteaptă, ştiu de ce. Pentru că te duci la colegiu.
Cu siguranţă o să intri. Probabil o să primeşti şi o bursă.
- Vrei să iei lucrurile din spate, te rog? - Le-am luat.
Bine, astea sunt cererile de înscriere.
- Ştiu ce sunt. Le-am văzut. - În regulă. Ei bine, apucă-te de ele.
- Este o problemă. - Deja? Nici măcar nu ai început.
Ei vor o adresă de domiciliu.
Locuieşti cu Tuck. De ce nu-l întrebi pe el?
- Nu, nu-l întreba pe Tuck, te rog. - De ce?
Este solitar. Nu o să-i placă să-ţi bagi nasul... Amanda!
- Bine! - Amanda.
- Tuck? - Aici înăuntru.
- Bună. - Bună.
Arăţi chipeş. Uite, ţi-am luat astea.
Sunt praline în ciocolată. Sper că-ţi plac.
- Pot să-ţi pun două întrebări? - Bine.
- Ai o ceapă? - Da.
Bine. Pentru că am uitat una.
Al doilea lucru, vorbeam despre cererea de înscriere a lui Dawson la colegiu
şi ne întrebam dacă îţi putem folosi adresa ca adresa lui de domiciliu?
- Este în regulă. - Grozav.
Să ne apucăm de gătit.
- Poate ar trebui să aranjezi masa. - Poate ar trebui să aranjez masa.
Alea sunt foarte frumoase.
Da, au ieşit foarte frumoase anul ăsta. A fost o primăvară umedă.
- Au fost preferatele soţiei mele. - Da?
Cât timp aţi fost căsătoriţi?
Încă suntem căsătoriţi. Doar că avem programe diferite.
A avut un atac cerebral. În acest mai se împlinesc patru ani.
Îmi pare rău.
Încă ies uneori noaptea
şi vorbesc cu Clara.
Nu este o prostie?
Spun doar că atunci când două maşini se strică în două zile consecutive,
şi asta aduce doi oameni împreună care se îndrăgostesc, ăsta este destinul.
Destin? Nu, "Destin" este numele pe care cei bogaţi îl dau averii lor, omule.
Ce ar trebui să însemne asta?
Asta înseamnă că oamenii nu numesc niciodată destin lucrurile rele.
Eşti absolut imposibil. De ce nu poţi să fii de acord
cu ceva din ce spun, Dawson? De ce?
- Tuck, te rog, ajută-mă aici. - Haide, Tuck.
- Ce? - Ce părere ai?
Nu am crezut niciodată în aşa ceva.
Dar o să vă spun un lucru.
Pe timpul războiului,
am fost în marină, am fost la bordul unui distrugător.
Şi în Golful Leyte Gulf, am... ne-a nimerit o torpilă japoneză.
M-a aruncat de pe punte. Mi-a fracturat spatele.
Eram în apă ca o plută de pescuit,
în jurul meu s-a declanşat iadul, iar eu...
am început să cânt.
Un cântec vechi de-al lui Irving Berlin.
Ce o să mă fac cu doar o fotografie Căreia să-i spun problemele mele?
Ce o să mă fac? Ce o să mă fac?
Ce o să mă fac?
Ei bine, după câteva strofe,
un calm suprem
m-a cuprins şi am ştiut chiar atunci că o să fiu în regulă.
Ca o să mă duc acasă, ca o să...
Ca o să-mi strâng în braţe soţia din nou.
Ei bine, au trecut câţiva ani, am construit căsuţa aia în Vandemere şi...
am ieşit într-o zi şi Clara era acolo în grădina cântând...
Ce o să mă fac?
A văzut expresia de pe faţa mea, aşa că i-am spus povestea.
Apoi mi-a spus-o pe a ei.
Se pare că, cam în aceeaşi perioadă, a avut un vis.
Un vis în care îi cântam.
Vreţi să ghiciţi care era numele cântecului?
Haide. Nu mai spune, Tuck.
Ei bine, nu ştiu cum exact aţi numi voi asta,
dar oricum i-aţi spune, m-a adus acasă.
Vrei să dansezi cu mine?
- Ştii să dansezi? - Nu.
Dar m-am gândit că o să mă înveţi mai devreme sau mai târziu.
Cred că ai dreptate.
- Acum, nu mă călca pe picioare. - O să încerc.
Hei, uită-te la mine.
Dawson?
Aş vrea să vorbesc cu tine.
La patru ani după ce s-a născut Jared, Frank şi cu mine am avut un alt copil.
O fetiţă minunată.
Era plină de voioşie.
Tuck o iubea.
"Are propria ei strălucire", spunea el.
Avea dreptate în legătură cu asta.
A fost diagnosticată cu leucemie
la câteva săptămâni după ce a fost făcută fotografia asta.
Abia împlinise doi ani.
Îmi amintesc ziua aia.
Ştii, a fost doar o zi.
Şi vrei atât de mult să te întorci
la o zi nu foarte specială, ştii?
Dar nu poţi niciodată.
Nu pot să-mi imaginez cât de dificil trebuie să fi fost pentru familia ta.
Amândoi am început să bem prea mult.
Eu m-am lăsat. El nu.
Îmi doresc să fi fost lângă tine.
Da.
Asta nu s-a întâmplat.
Aşa e viaţa.
Cum se numea?
Bea. Numele ei era Bea.
Bea.
Ai devenit mai bun la asta.
Da, după 20 de ani pot să tai o ceapă.
- Scuză-mă. - Scuză-mă.
Pariez că eşti cel mai inteligent tip de pe platforma petrolieră, nu?
Ei bine, desigur că sunt.
Da, ştii, de fapt am devenit foarte bun la computer,
iar şeful vrea să mă întorc la şcoală,
să îmi iau diploma de specialist IT.
Lasă-mă să ghicesc. Nu vrei să faci asta.
Îmi place slujba mea.
Dar ar putea să-ţi placă mai mult cea nouă.
Nu ştiu de ce nu te duci la colegiu să-ţi iei...
Diploma.
- Ei bine, eu nu vreau. - Da, ea este.
Ea este fata care nu m-a lăsat să mă aşez la casa mea.
Da, ei bine, nu am văzut mult din ea în ultima vreme, aşa că...
Da, dar uite-o.
Pentru ea.
Te plictiseşti vreodată singur aici?
Adică, mă întrebi dacă sunt singur?
Eşti?
Ei bine, am avut, ştii, relaţii.
Lucruri...
Adică, nimic... Da, nu, nu acum.
Ai fost vreodată îndrăgostit?
De tine.
Asta a fost acum 20 de ani.
21.
Ei bine, ce vrei să spun, ai stabilit un standard înalt.
Serios?
Vrei să spui că eu sunt motivul pentru care eşti singur?
Nu pune întrebări dacă nu vrei să ştii răspunsurile.
Asta este ridicol.
Adică, serios.
Ce? De ce râzi?
Nu ştiu. Cred că doar...
Mi-a lipsit asta. Mi-a lipsit... să te superi pe mine.
Nu sunt supărată.
Eşti prea îndrăzneaţă.
Nu sunt îndrăzneaţă.
Ţie îţi pasă foarte mult, Amanda.
Nu te poţi abţine.
Ar trebui să plec.
- Ce? - Asta este periculos.
Am băut vin...
şi cumva ai devenit mai chipeş, ceea ce este foarte enervant.
Nu puteai să devii chel, gras, sau ceva de genul ăsta? Iisuse!
Ştii, pare puţin o prostie să mergem mâine la Vandemere cu două maşini.
Am o mărturisire de făcut.
Bine.
Nu a fost destinul când mi s-a stricat maşina la şcoală.
Eu am deconectat bateria ca să mă poţi salva.
- Ştiu. - Ce?
Ştiu. Am ştiut din clipa în care am văzut cablul de la baterie scos.
Dumnezeule! De ce nu mi-ai spus?
Cât de des este eroul povestirii mecanicul?
Trebuie să merg la Vandemere. Tuck n-a fost săptămâni de zile.
Acum a revenit şi este îngrijorat pentru grădină.
- Îmi pare rău. - Nu, este în regulă.
Du-te să ai grijă de grădina lui Tuck.
Are nevoie de tine. Eu doar te vreau.
- Poate weekendul următor. - Abia aştept.
- Să fii cuminte. - O să fiu.
- Să nu te oboseşti. - Nu o să fac asta.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Te iubesc.
În regulă.
Ţi-am spus că abia aştept.
Ei bine?
Eşti sigură de asta?
Sunt sigură.
Sărută-mă.
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa.
Mănâncă. Începe.
"Şi crezi că ţi se pregătesc zile bune.
Să nu crezi asta.
Nu poate fi niciodată aşa.
Nimic nu-ţi poate aduce pacea în afară de tine."
- Trage-o. - Trag!
- Trage-o. - Asta fac!
Eşti un ticălos. Nu, nu! Încetează!
- Vino aici! - Nu!
Este rece!
Ce ai păţit aici?
Asta a fost pentru că am răspuns.
Asta a fost pentru că nu am răspuns.
Asta a fost pentru lipsă de respect.
Nu-mi amintesc pentru ce a fost asta.
Hei.
Este în regulă. Nu mă mai dor.
Avem nevoie de un cântec.
În cazul în care unul dintre noi pleacă în cel de-al treilea Război Mondial?
Nu, vorbesc serios.
Ceva ce putem avea pentru totdeauna.
Atunci alege unul.
Nu e nimic romantic în a alege unul.
Uite.
Primul cântec care o să se audă clar.
Suntem în mijlocul pustietăţii. Nu o să prinzi nimic.
Şi chiar dacă o să prinzi ceva,
o să fie o transmisie publică despre pescuitul la muscă.
- De ce ai întotdeauna dreptate? - Cred că este un dar.
- Uită-te la tine. - Am exersat.
- Cu cine? - Cu Tuck.
Dawson!
Aşadar, Dawson, spune-mi, care sunt planurile tale pentru viitor?
Ei bine, sper să intru la colegiu anul următor, dle.
O să intre la colegiu. Are un scor de 4.0 şi 1520 la teste.
Asta e bine, fiule. Unde ai făcut cerere să intri?
Am făcut cerere la Universitatea Tulane,
Universitatea Loyola şi la Universitatea de stat din Louisiana.
Probabil o să intru la Universitatea de stat din Louisiana. Este cel mai realist.
Da, şi nu este prea departe de New Orleans,
aşa că o să ne putem vedea în continuare, nu-i aşa?
Am înţeles că te pricepi la maşini.
- Da, puţin. - Am multe maşini în spate.
Da, Amanda a spus că ai o colecţie.
- Câte maşini ai? - Prea multe.
Câteva. Vrei să le vezi?
- O recunoşti pe aia? - Este un Oldsmobile 442 din 1971.
Ştii de ce i se spune asta?
Da, un carburator cu patru corpuri, patru trepte de viteze şi două ţevi de eşapament.
Este o maşină foarte frumoasă, dle.
Eşti un băiat inteligent. Pot să-mi dau seama de ce te place.
Haide, uită-te sub capotă. Da. Ştiu că vrei.
Mi-ar plăcea.
Spune, te-ai gândit cum vei plăti pentru colegiu?
Sunt... sunt burse şcolare, ajutoare financiare,
împrumuturi de studii, lucruri de genul ăsta.
Învăţământul este foarte scump. Şi o să ai nevoie de bani pentru cărţi, cazare şi masă.
Este scump. Poate fi inaccesibil unor puşti ca tine.
"Puşti ca mine?"
Eşti un tip de treabă, Dawson. Mi-ar plăcea să te ajut, dacă mă laşi.
Ei bine, cum, dle?
Ei bine, patru ani de şcoală, să spunem...
15.000$ pe an pentru şcolarizare.
Încă 5.000 ca să trăieşti confortabil.
Vrei să-mi dai 80.000$?
Dacă mă laşi.
Doar să stau departe de Amanda, nu-i aşa?
Nu o să ai nicio datorie.
O să ai o şansă adevărată să devii cineva.
Nu este personal, fiule.
Doar că vreau ce este mai bun pentru fiica mea,
şi nu o pot lăsa lângă familia ta.
Oricum o să se termine.
În felul ăsta câştigi ceva.
- Nu vreau banii tăi. - Ce ai spus?
- Nu vreau banii tăi. - Gândeşte-te la asta.
Nu trebuie s-o fac.
Ştii ce poţi să faci cu cei 80.000$, dle?
Să ţi-i bagi undeva.
Gândeşte-te la asta.
Îmi pare rău.
Tata este un nemernic.
Totuşi, are dreptate.
Ai o viaţă frumoasă în faţă. O să faci lucruri măreţe.
Nu vreau să-ţi stau în drum.
Dawson, ce ai risca pentru mine?
Totul.
Atunci lasă-mă să te iubesc aşa. Te rog.
Bine. Bine.
Câţi bani a oferit?
Nu sunt suficienţi bani în lume pentru asta.
Ei bine, adică, dacă ar fi oferit şi maşina aia Cobra, m-aş fi gândit la asta.
Eşti foarte rău.
- Este o maşină frumoasă. - Politica lui Tuck.
Toate maşinile reconstruite trebuie testate...
Înainte să fie înapoiate.
O să mă laşi să conduc?
- Ai învăţat cum să conduci cu schimbătorul? - Da.
- Serios? - Oarecum.
- Bine. - Bine.
Oarecum?
Dumnezeu să mă ajute.
În regulă. Încet cu ambreiajul. Încet.
Bine. Bagă în viteza întâi. Sus.
Aşa. Acum, încet. Eliberează ambreiajul încet.
Bine, aşa. Încetineşte!
Dumnezeule, era foarte frumos.
Eu doar... aşa ar trebui să facem asta?
Da, nu ştiu.
Aici a împrăştiat cenuşa lui Clara, aşa că...
- Bine. - Mie mi se pare în regulă.
Ei bine, ar trebui să spunem ceva.
Nu o... o cuvântare de laudă lungă, sau ceva de genul ăsta. Doar...
- Nu, nu, nu i-ar fi plăcut asta. - Sigur. Fără mare zarvă.
- Nu. - Bine.
Te iubim.
Rahat.
- Împrăştie-o. - Da?
Da, doar...
În regulă. Ei bine, poate ar trebui s-o aruncăm.
- Aşa a fost mult mai bine. - Da. Bine. Tine.
- Pentru Tuck. - Pentru Tuck.
- Eşti sigură că nu mai vrei una? - Nu. Nu, mai bine nu.
- Când te duci acasă? - Mâine.
Ultima dată când am fost în larg a fost o explozie.
Stai, asta a fost platforma ta? Erai pe ea?
Da, am căzut 30 de metri în apă.
Încă nu ştiu cum de nu m-am înecat.
Nu purtam vesta de salvare. Nici doctorii nu şi-au dat seama.
- Dumnezeule, ai fost norocos. - Poate.
Te-am văzut.
Am avut o...
Nu a fost un vis. Ai fost acolo cu mine.
Şi era ciudat, pentru că nu te mai văzusem de foarte mult timp.
Apoi când am ieşit din spital am primit telefonul despre Tuck.
Apoi am venit aici şi te-am văzut.
Şi este...
Nu ştiu. Pur şi simplu ciudat.
Mă bucur că eşti în regulă.
Ce o să faci, Amanda?
Ce vrei să spui?
Dacă eşti nefericită.
Aşteaptă.
Ştii, tu îmi dai tot timpul sfaturi.
Tu ce o să faci?
Ştii cum simt eu asta?
Ca o soartă. Aşa simt asta.
Încerc să-mi dau seama de asta de când s-a întâmplat.
De ce naiba sunt încă aici? Poate din cauza asta, ştii?
Poate este o şansă să te văd din nou şi...
o şansă să-ţi spun cât de rău îmi pare.
Şi cât de mult încă te iubesc.
Vrei să mă îndrăgostesc din nou de tine?
Cum aş putea să fac asta dacă nu am încetat niciodată să te iubesc?
- Tuck? - Da.
Eu... ţi-am luat ceva. Nu este mult, dar...
nu am vrut să-ţi mai faci griji de o primăvară secetoasă.
Da.
O să aibă nevoie de una din asta.
Tuck, nu m-a tratat nimeni ca tine.
Nu mi-a arătat nimeni...
- Demnitatea şi respectul ăsta. - Ai papionul strâmb.
- Ce zici de un zâmbet, Tuck? - Ăsta este un zâmbet.
La naiba.
Treci acolo jos! Treci jos acolo!
- Haide, dă-i drumul, măgăruşule. - Zâmbeşte frumos.
Nu, nu, nu, nu.
Trezeşte-te, trebuie să vezi asta. Vreau să vezi asta.
Uită-te la asta.
Uite cum se duce! A strivit dovleceii.
Erau gata de cules.
Lasă-mă să te întreb ceva.
Lalelele alea frumoase de acolo, toate florile alea...
Nu lalelele.
Tu şi cu soţia ta le-aţi plantat?
Haide, uită-te bine. Uită-te bine.
Hei, am uitat de floarea Amandei. Putem să ne întoarcem?
- Da, este chiar acolo. - Da.
Mayhall nu poate nici măcar să-şi lege şireturile.
Este Tuck! Opreşte! Opreşte, opreşte! Coborâţi, coborâţi!
Tuck! Tuck!
Sună la 911! Du-te, acum!
Bobby, cheamă ajutoare! Cheamă ajutoare, cheamă ajutoare!
Tuck! Tuck, ce s-a întâmplat?
M-am lovit de un copac.
Bobby, rămâi cu el. Ajută-l.
Tuck.
Sunt pe drum ajutoarele, Tuck. Bine? O să fii în regulă.
- Dawson! Ce faci? - Du-te, opreşte-l.
- Dawson, nu face asta! - Vorbeşte cu mine!
Dă-mi arma.
- Dă-i arma, Dawson! - Coboară din camionetă, Bobby.
Nu face asta. Asta vrea el să faci.
- Coboară din camionetă, Bobby! - Nu!
- Bobby! Nu! - Rămâi cu Tuck. Rămâi aici cu Tuck.
- O să fie în regulă. - Bobby!
Dawson.
- Bobby! - Rămâi aici.
Calmează-te, calmează-te, calmează-te!
Gândeşte!
Dawson, haide. Întoarce maşina. Haide!
Opreşte-te! Asta este o prostie.
Dawson, nu vrei să faci asta.
Ţi-am spus eu că o să se întoarcă.
- Stai în spate, Bobby. - Dawson.
Rămâi acolo!
Ştii, ultima persoană care a îndreptat arma aia spre mine,
a avut un accident.
S-a împiedicat pe rampa pentru cărucioarele cu rotile.
Uitaţi-vă la el.
Uită-te la tine, îmbrăcat elegant ca să omori.
Asta eşti? Acum eşti un criminal?
Ce o să faci? O să ne omori pe toţi trei?
Nu. Doar pe tine.
Atunci, de ce nu o faci?
- Pune arma jos, Dawson! - O să o facă.
Nu-ţi face griji, Bobby. Îl cunosc.
Nu este un criminal.
Nu eşti un criminal, fiule. Dă-mi-o.
Eşti un nimic.
- La naiba, nu. - Ted! Hei, Ted!
Ridică-te!
Trebuie să-ţi spun. Nu mi-am dat seama că va urma.
Da, tată!
Haide, loveşte-l!
Ridică-te, tată!
Te descurci.
Dawson, ajunge! O să-l omori. Haide!
Haide, Dawson.
Dawson, fereşte!
Bobby. Bobby!
Bobby, Bobby, Bobby, nu, nu. Bob, Bob, uită-te la mine, uită-te la mine.
Uită-te la mine, Bobby!
Bobby...
Îmi pare foarte rău!
Bobby urma să plece.
Urma să fie tată.
Tuck, urma să fie un tată foarte bun.
Este singura familie pe care am avut-o.
Uită-te la mine, fiule.
Am spus să te uiţi la mine.
Procurorul nu te vrea pe tine.
Îl vrea pe Tommy.
Dacă îi ajuţi, or să te ajute şi ei.
Eu l-am ucis, Tuck.
Merit să fiu aici.
Da, ai mers acolo cu o armă încărcată
şi...
o să trebuiască să faci ceva închisoare pentru asta.
Dar, fiule, este un motiv pentru care eşti aici.
Ai o viaţă de trăit.
Şi o să lupţi şi o să continui să ripostezi.
Pentru că indiferent de ce crezi, nu eşti doar fiul tatălui tău.
Dawson, nu eşti ca ceilalţi băieţi.
Tu eşti un băiat bun.
Şi eşti băiatul meu.
M-ai auzit?
Da, dle. Da, dle.
Da, dle.
Suntem de la DEA. Casa este înconjurată.
Ted!
Îi vezi pe vreunul dintre ei în sală în acest moment?
Da.
Poţi să-l arăţi cu degetul pe Abee Cole?
Poţi să-l arăţi cu degetul şi pe Theodore "Ted" Cole?
Da.
Poţi să-l arăţi cu degetul şi pe Thomas "Tommy" Cole, te rog?
- Hei. - Hei.
Ţi-am adus nişte cărţi şi alte lucruri.
Mulţumesc.
Să-mi spui dacă trebuie să-ţi aduc şi altceva
şi o să aduc data următoare, bine?
- Nu poate fi o dată următoare. - Ce vrei să spui?
Am fost condamnat la opt ani.
Adică, cât, patru ani până când o să pot fi eliberat condiţionat?
- O să aştept. - Nu.
Nu, nu te pot lăsa să faci asta.
Nu faci tu alegerea asta.
Dacă asta este ultima dată când o să mă vezi...
- Ce ai spune? - Te rog nu face asta.
Eu ţi-aş mulţumi.
- Nu te părăsesc. - Ţi-aş spune că te iubesc.
- Dawson. - Întotdeauna o să te iubesc.
Dawson, te rog, nu face asta. Te rog.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Aşteaptă, Dawson! Dawson!
Dawson! Dawson!
- Dnă, trebuie să veniţi cu mine. - Bine.
- Vă rog.
- Dumnezeule. - Vă rog veniţi cu mine. Veniţi cu mine.
- Pe aici. - Bine.
Mulţumesc.
Scuză-mă.
Brentwood, vino în faţă, te rog.
Nu primeşte vizitatori.
Collier.
Îmi pare rău, dră Collier. Nu vrea să te vadă.
Bine.
- Omule... S-a întors? - Da.
Am fost în fiecare zi timp de o lună,
apoi în fiecare săptămână timp de un an.
Ţi-au spus că am venit?
Mi-au spus.
Bănuiesc că speram să nu-ţi fi spus.
Ştii că am venit şi atunci când eu şi cu Frank am început să ieşim împreună?
I-am spus că merg să-mi vizitez părinţii.
Mi-au spus de fiecare dată.
- Şi nu ai vrut să mă vezi? - Este singurul lucru pe care mi-l doream.
Nu am încetat niciodată să te iubesc, Amanda. Niciodată.
- Atunci de ce nu m-ai primit?! - Pentru că eu...
- Ştiu că nu are logică... - Nu are.
În regulă, Amanda. Ascultă-mă.
Am vrut să fac ceva bun.
Şi am vrut să te scutesc de o parte din durere.
Nu m-ai scutit de nimic.
Am trăit cu durerea în fiecare zi a vieţii mele, Dawson, şi te-am învinuit pe tine.
Te-am învinuit pentru că ai crezut că ştiai ce era mai bine pentru mine...
- Tu erai cel mai bun lucru pentru mine. - Ştiu.
Nu te puteam pune să mă aştepţi.
- Voiai să faci foarte multe lucruri. - Dar voiam să le fac împreună cu tine.
Şi aş fi aşteptat oricât ar fi trebuit.
- Nu te merit, Amanda. - Să mă meriţi?
Iisuse, Dawson. Nu înţelegi?
Când l-am născut pe Jared, ştiu că este greşit,
dar ştii că atunci când l-am născut am vrut să-ţi spun...
Şi când am pierdut-o pe Bea... Am vrut să mă ţii în braţe.
Şi când eram singură noaptea, voiam...
Te voiam pe tine şi strigam după tine.
Şi te uram, te uram pentru că...
Pentru că te-aş fi ales indiferent de situaţie,
iar tu mi-ai luat asta.
- Am făcut o greşeală. - Da, ai făcut o greşeală.
Da. Te-am rănit.
Dar vezi, te iubesc în continuare.
Te iubesc în continuare.
Îţi aminteşti ultima dată când am fost aici
şi am deschis radioul?
- "Sweet Jane." - Da.
Dumnezeule, am ştiut că va urma un cântec şi aşa s-a întâmplat.
- Clar ca lumina zilei. - Ştiu.
Ca şi când era pregătită pentru noi.
Ştii, simţeam aşa despre tot.
Credeam orbeşte în viaţă să rezolve toate lucrurile.
Şi apoi aşa se întâmpla.
Nu mai simt aşa.
Ce?
Unde te duci?
Nu-mi mai place să las lucrurile la voia întâmplării.
Nu mă mai calci pe picioare.
Ei bine, nu încă.
Vrei să faci ceva pentru mine?
Vrei să te ierţi?
Eşti un om bun, Dawson. Crede asta.
Cămaşa aia arată mai bine pe tine.
Este foarte rece. Îţi aminteşti să fie atât de rece?
Nu, nu fi copil.
- Nu sunt copil. - Vino aici.
Întinde-te pe spate.
- Eşti fericit? - Da.
- Îmi pare rău. - Este în regulă.
Bună, Jared. Da, sunt bine.
Tu ce mai faci?
Merg şi părinţii lui?
Nu vreau să te urci în maşină dacă a băut cineva.
Ştiu, dar Mike abia poate conduce când nu bea.
În regulă, ei bine, întreabă-l pe tatăl tău.
Şi mie mi-e dor de tine.
Bine, ne vedem peste două zile.
Bine, ai grijă. Pa.
- Îmi pare rău. Este Jared. - Este în regulă.
Nu putem să facem asta, nu-i aşa?
Te cunosc, Amanda.
Îţi cunosc sufletul.
Eşti fata care a venit în fiecare zi timp de o lună
şi în fiecare săptămână timp de un an.
Ai un soţ.
Şi ai un fiu care te iubeşte foarte mult.
Nu o să renunţi uşor.
Aceste ultime zile au fost foarte frumoase.
O şansă să te văd şi să vorbesc cu tine.
Să vindec puţin.
Să te iubesc din nou.
Oamenii îşi petrec întreaga viaţă căutând asta şi nu găsesc niciodată.
Dar noi am găsit.
Noi suntem cei norocoşi.
Indiferent ce o să se întâmple, Amanda, vreau să ştii
că sunt foarte recunoscător.
Pentru că în final...
pot să spun că ştiu cum este să fi iubit pe cineva.
Să iubesc cu adevărat pe cineva, pentru că te-am iubit.
Trebuie să mă întorc.
Şi nu ştiu cum o să-mi iau la revedere de la tine.
Întotdeauna o să fiu aici.
Şi întotdeauna o să te iubesc.
O să mă încred în stele.
Alo?
Hei. Am venit acasă.
- Tocmai te-ai întors? - Da.
Cum a fost?
Frumos... trist.
Ce mai face mama ta?
Ne-a simţit lipsa de Paşte.
- Este perioada aglomerată a anului. - I-am spus asta.
- Trebuie să... - Mă duc să pregătesc cina.
Noroc.
Îmi pare rău.
Salut, Chas.
Sigur, amice. Nu.
Brooksie mi-a spus deja că ai lovit de mai mult de opt ori la golf, aşa că...
Mănâncă.
Eşti prins.
Ce naiba cauţi acolo, omule?
Te-am văzut lovind de parcă era...
Da, bine, nu. Dă vina pe partener, aşa e bine.
Asta ai spus şi despre mine săptămâna trecută, nenorocitule?
Dawson, de-a lungul anilor am ajuns să o cunosc foarte bine pe Amanda.
Are multă bunătate înăuntrul ei.
Şi multă durere...
legată de trecut, legată de tine.
V-am adus împreună aici pentru că nu vreau ca vreunul dintre voi să trăiţi cu regrete.
Voi doi sunteţi destinaţi să vă iubiţi.
Aveaţi nevoie de o ocazie să vă amintiţi asta.
Nu spun că o să fiţi împreună. Nu ştiu asta.
Şi dacă nu o să funcţioneze asta, o să-ţi fie atât de mult dor de ea,
încât abia o să te poţi mişca.
O să simţi că nu ai niciun scop...
niciun motiv să continui.
Nu este nimic de făcut, decât să aştepţi.
Aşteaptă şi totul îţi va deveni clar.
O să-ţi continui viaţa şi vei avea parte şi de daruri.
Am fost pierdut când a murit Clara.
Apoi într-o bună zi un puşti a intrat în garajul meu.
Vreau să ştii că ai fost un dar pentru mine. Îţi mulţumesc pentru asta.
Am ştiut că te-ai întors.
Am văzut florile de pe mormântul lui Bobby.
Nu am avut ocazia să fac asta de multă vreme, April.
Am primit banii.
Nu trebuia să-i trimiţi.
Nu ne datorezi nimic.
De unde ai ştiut că eu i-am trimis?
Cine altcineva ar fi putut fi?
Cine altcineva ar trimite bani prin poştă?
Cred că m-am gândit că dacă îţi scriu un cec cu numele meu pe el, nu l-ai încasa.
I-am spus amândoi să coboare din camionetă.
Amândoi i-am spus. Nu a fost vina ta.
Este ceva care mă obsedează, ştii?
Revăd în continuu acele clipe.
Uită-te la mine. Uită-te la mine!
Dawson, nu l-ai omorât tu.
Ei l-au omorât.
Iar acum este Aaron.
Ce vrei să spui?
Ted şi Abee au început să vină pe aici când avea 14 ani.
L-au luat cu ei în oraş. L-au consolat.
Ştii, fete, maşini, băutură şi...
Aşadar, este pe acolo?
Tot timpul.
Nu a avut nicio problemă majoră până când tatăl tău nu l-a luat sub aripa lui.
Iar acum face comisioane şi livrări pentru ei.
Este un copil bun. El nu este că ei.
Este ca tatăl lui.
Doar că nu ştie asta.
Ce cauţi aici?
Aaron. Vreau să vii cu mine.
De ce naiba aş face asta?
Dawson.
Mi-au spus că ai venit. Ce surpriză.
Nici măcar nu este ziua mea de naştere.
Ce minciuni îţi îndrugă, fiule?
Acum locuieşte aici, cu familia.
Asta nu este o familie. Nu a fost niciodată.
Ei bine, poate nu pentru tine.
Dar ţie nu ţi-a păsat prea mult de rude, nu-i aşa?
O să-ţi spun eu ce ştiu.
În casa asta nu a fost niciodată niciun gram de dragoste.
Dragoste...
Eşti un nenorocit slab, Dawson. Ştii asta?
Întotdeauna ai fost şi întotdeauna vei fi.
Eu sunt slab?
Ai fost tatăl meu şi m-ai tratat ca pe un animal.
Am încercat să fac din tine un bărbat.
Dar nu ai apreciat nimic din ce ţi-am oferit.
Şi ce mi-ai oferit?
Astea?
Tu eşti slab. Şi nu valorezi nimic.
Şi nu o să te las să distrugi viaţa altei persoane,
aşa cum ai încercat să o distrugi pe a mea.
O să iau cu mine băiatul, dacă o să vrea.
Şi nu ai ce să faci ca să mă opreşti,
pentru că eşti doar un bătrân speriat,
care nu vrea să se întoarcă în puşcărie.
Nu sta în calea mea.
Este în regulă.
Amanda!
Da?
Nu ştiam că eşti acolo. Mi-ai văzut mănuşa de golf?
- Pot să vorbesc cu tine? - Nu este nimic unde îl las.
- Iisuse, Frank. - Ce?
Despre ce vrei să vorbim?
Despre noi.
Haide, Amanda, am întârziat 20 de minute de la partida de golf cu Hal.
Nu pot să fac consiliere maritală.
- Te-am minţit, Frank. - Despre ce?
Mult timp te-am minţit. Dar vreau să-ţi spun adevărul.
Bine.
M-am întâlnit cu cineva în acest weekend.
Cineva de care m-am îndrăgostit acum mult timp.
Ce, vrei să spui tipul, puştiul...
- Dawson. - Cole?
- Da. - Da?
Încă sunt îndrăgostită de el.
Nu ştiam că urma să-l văd. Nu m-am aşteptat la asta.
Dar mă bucur că l-am întâlnit pentru că am realizat cât de complet pierdută am fost.
Vorbeşti ca o nebună.
Nu mă aştept să înţelegi.
Când l-am pierdut, am pierdut cine eram.
- Sigur. - Te-am minţit, Frank.
Te-am minţit pe tine şi m-am minţit singură.
Am încercat să fac relaţia să funcţioneze. Amândoi am făcut asta.
Dar nu mai pot să fac asta.
Ce? Vrei să nu mai beau? Asta vrei?
Vreau să nu mai merg în somn prin viaţa mea.
Atunci opreşte-te!
Adică, ascultă-te. Treci peste asta.
Nu.
Uite, asta este şi viaţa mea. Nu poţi să alegi.
Ba da, pot.
Şi am terminat cu prefăcutul.
Bine. Dumnezeule.
- Ce faci? - Contează?
Bună, sunt eu, Amanda.
Speram că putem vorbi.
S-au schimbat multe de când te-am văzut ultima dată.
Şi, ei bine, eu doar... vreau să-ţi spun că te iubesc.
Te iubesc, Dawson.
Şi întotdeauna te-am iubit.
Bine, sună-mă când poţi.
Alo?
Da, sunt mama lui.
Frank, este a patra oară când sun. Jared este la Delta West.
Am nevoie să vii imediat cum asculţi mesajul ăsta.
Dnă Reynolds?
- Cum se simte fiul meu? - A fost operat.
L-am deschis, a trebuit să vedem dacă e totul în regulă. Acum este stabil.
- În regulă, ce s-a întâmplat? - Maşina lui a intrat într-un copac.
- A fost aruncat din vehicul. - Dumnezeule.
Trauma accidentului a avut ca urmare avarierea gravă a inimii.
- Ce înseamnă asta? - Amanda!
- Îmi pare rău. Am fost... - Aşteaptă, Frank.
Ce s-a întâmplat?
- Frank, ascultă! - Ce se petrece? Unde este fiul meu?
Înseamnă că una dintre valvele inimii este distrusă.
Cred că nu o putem repara.
Ce înseamnă asta, mai exact?
Are nevoie de un transplant, foarte rapid.
Doctore, am pierdut deja un copil. Nu mai pot pierde altul.
Înţeleg.
Bune, eu sunt, Amanda.
Speram că putem vorbi.
S-au schimbat multe de când te-am văzut ultima dată.
Am vrut să-ţi spun că te iubesc.
Te iubesc, Dawson.
Haide!
Abee! Abee!
Ted!
La naiba! Unde este?
Ce se petrece? Ce s-a întâmplat?
Îl pregătesc pentru operaţie. Au găsit o inimă.
Acum are o şansă.
Amanda.
Dawson.
Ce cauţi aici?
Mamă. Am dormit prea mult. Trebuie să mă întorc la spital.
Jared este în regulă, scumpo. Tocmai am vorbit cu Frank.
Bine. Lasă-mă să mă îmbrac. Vii cu mine, nu-i aşa?
Jared o să vrea să te vadă.
Amanda.
Da, Ted şi Abee. Amândoi sunt la pământ. În regulă, mulţumesc dle şerif.
Nu, pot să-i aduc. Este în regulă.
Am foarte mult timp.
Pot să ţi-i aduc eu. Sună bine.
- Dawson Cole! - S-a făcut.
Îmi pare foarte rău.
Dumnezeule!
Îi încredinţăm sufletul lui Dawson Cole către Dumnezeu.
Amin.
Un an mai târziu
Fundaţia pentru Protecţia Juridică a Copiilor. Da, desigur. Aşteptaţi, vă rog.
- Bună, scumpo. A sunat fostul tău soţ. - Mulţumesc, Jamie.
- Hei. Ce ai aflat? - Hei.
Ei bine, după ce am cântărit tot ce-am discutat,
recomandarea mea este că ar trebui să ne întoarcem până în 1959.
Putem să ne uităm la declaraţiile ONU cu privire la drepturile copiilor
şi ne putem structura argumentaţia de acolo.
Bine. Slavă Domnului pentru ajutoarele avocaţilor.
Dar dacă facem asta, trebuie să ne asigurăm
că ne amintim 1976...
Îmi pare rău, este fiul meu.
Ei bine, suntem la Fundaţia pentru Protecţia Juridică a Copiilor.
- Bună, Jared. - Hei, mamă.
- Este totul în regulă? - Da.
De ce nu ar fi?
Ei bine, asta este cel de-al treilea tău telefon în două zile.
Este un record pentru tine.
Foarte amuzant.
Nu, de fapt sun pentru că este ceva ce vreau să ştii.
Îţi aminteşti că dr. Charbonneau mi-a spus că dacă aştept un an
aş putea face o cerere ca să aflu cine mi-a donat inima?
Da. Te-ai hotărât să faci asta?
Ei bine, de fapt am făcut asta.
Am aflat ieri informaţia. Aşa că, lasă-mă o clipă.
Da, scrie că avea 39 de ani când a murit.
Fii atentă, era din St. Olivia,
aşa că m-am gândit că poate l-ai cunoscut.
Dawson Cole.
Mamă, eşti acolo?
Da. Sunt aici.
Aşadar, l-ai cunoscut?
Da. L-am cunoscut pe Dawson.
Grozav. Aşa că, atunci când o să vin în vacanţa de primăvară,
poate o să-mi spui câte ceva despre el.
- Mi-ar plăcea asta. - Hei, mamă, trebuie să închid.
Mă întâlnesc cu o fată la masa de prânz. Este în clasa mea la engleză.
- Bine. - Îmi place foarte mult aici.
Bine, te iubesc, mamă. Pa.
Este totul în regulă?
Da. Este în regulă.
Bine.
Aşadar, după cum spuneam, dacă începem din 1959, putem...
Dragă Amanda,
când eram mic, căutam forma lucrurilor.
Un motiv sau un proiect.
Mult din ce mi s-a întâmplat s-a simţit ca un accident.
Aşa că, bănuiesc că mi-am pierdut credinţa în toate astea.
Când am supravieţuit căderii, am început să mă întreb
dacă viaţa mea avea un anume scop.
Poate eram pe o cale destinată...
chiar dacă nu-mi dădeam încă seama de asta.
Când te-am văzut din nou, cred că ni s-a dat o a doua şansă.
Că universul a hotărât să ne dea asta.
Tu ai obligaţii, înţeleg,
şi vrei să ţi le păstrezi.
Pot doar să te iubesc şi mai mult pentru asta.
Sper să te revăd cândva, dar dacă nu va fi aşa...
să ştii că aceste ultime zile au fost cele mai frumoase din viaţa mea.
Îmi place cine sunt când sunt cu tine, Amanda.
Eşti cea mai bună prietenă a mea, cea mai mare dragoste.
Tu eşti ce e mai bun în mine.
Pentru totdeauna, Dawson.
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team