Traducerea si adaptarea: Kprice subtitrari-noi.ro
Pieptar nuptial din lemn de pin, cu filigran în formă de rândunică
si balamale forjate în formă de boboc de lalea.
Servantă frantuzească din lemn de nuc din secolul XVI,
decorată cu medalioane reprezentând zei si grifoni,
ornată lamentabil în secolul IXX.
Două birouri de stejar în stil flamand,
cu sertare sus si două noptiere
cu elemente sculptate, figurine si cariatide.
E vreo problemă, dle Oldman?
E ceva important?
Dacă sunteti amabilă să mi-l dăruiti, as fi încântat să-l accept.
Nu-mi amintesc acel obiect.
Pare o bucată inutilă de lemn mucegăit, însă cu secole în urmă, sub mucegai
probabil era un tablou.
- Bună seara, dle Oldman. Ce faceti? - Foarte bine.
Conducerea restaurantului Steirereck vă transmite cele mai calde urări.
La multi ani, dle Oldman.
Anul acesta, bucătarul nostru sef a vrut să pregătească în onoarea dvs
o retetă antică a unui desert renascentist,
cu glazură si migdale amărui.
Savurati!
- Probabil o alergie. - Asa o fi.
N-a fost pe placul dvs, dle Oldman?
Dimpotrivă, numai că ziua mea este mâine.
Acum este ora 22:35, iar eu sunt foarte superstitios.
Considerati că am acceptat.
Rămâne pe poimâine.
Directorul muzeului Vatican ar aprecia dacă l-ati putea suna.
Presupun că în legătură cu racla atribuită lui Cellini.
În raport scrie că expertiza este gata.
Au sosit o multime de cadouri. Ce să fac cu ele?
Trimite-le la mine acasă. Cu exceptia telefoanelor mobile.
Ati primit doar unul anul acesta.
Bun. Încep să priceapă că le detest.
Dacă nu v-ati schimbat obiceiul de-o viată,
va trebui să răspundeti personal.
- E primul apel de ziua dvs. - Traditia.
- Alo. - Crede-mă, te rog.
Nu vreau să-ti irosesc timpul.
- Cine e? - Tot eu sunt, Claire lbbetson.
Te rog, nu-mi închide din nou.
Esti secretarul domnului Oldman, nu-i asa?
Poti vorbi cu mine. E acelasi lucru.
Vezi tu? Eu nu cunosc pe nimeni. Sunt singură.
Scuzati-mă, dră lbbetson, dar nu e un număr pentru opere caritabile.
Nu m-am exprimat prea bine.
Nu prea am obiceiul de a vorbi prea mult cu lumea.
Credeti-mă, e un mare noroc.
Este extrem de periculos să vorbesti cu lumea.
În orice caz, tu ai sunat, deci ti-ai asumat riscul.
E vorba despre mobila din vila părintilor mei.
Ei... acum vreun an... să vedeti...
Înteleg.
Si e foarte... adică mereu mi s-a spus că-i extrem de pretioasă.
Sunt obiecte rare, inclusiv tablouri. Dar, din nefericire, nu am fotografii.
Si ce doriti?
Sincer, nu m-am hotărât, dar as vrea să fac o...
- Am un lapsus. Care era cuvântul? - Evaluare.
Exact. De asta voiam să discut cu dl Oldman, să stabilim o întâlnire.
Dl Oldman a avut deja plăcerea de a vă cunoaste?
Nu, el nu mă cunoaste, însă eu stiu multe despre el.
De evaluările preliminare se ocupă asistentii dlui Oldman.
Dacă asteptati, vă fac legătura.
Probabil nu am fost explicită. Vreau să discut personal cu dl Oldman.
Dl Oldman nu asistă niciodată la evaluările preliminare.
Înainte de a muri, tatăl meu mi-a spus
că dacă decid să vând totul,
ar trebui să am încredere în licitatiile dlui Virgil Oldman.
Considera că el e cel mai bun.
Adjudecat!
Doamnelor si domnilor, am plăcerea de a vă prezenta lotul 231.
Un antic telescop refractor construit de savantul italian Galileo Galilei,
aflat încă în stare perfectă de functionare.
Vom începe licitatia de la un milion de euro.
1,100,000.
1,200,000. 1,300,000. 1,400,000 prin telefon.
1,500,000 în sală. 1,600,000. 1,700,000.
1,800,000 în sală. 1,900,000.
2,000,000 de euro. Pentru 2,000,000 de euro...
N-am înteles. Ati licitat, dle?
2,100,000. 2,300,000 prin telefon. 2,500,000. Pot să-l vând.
2,700,000. Oferă cineva mai mult?
Pentru 2,700,000... adjudecat! Felicitări!
Lotul 232, discipolul lui Boris Grigoriev,
"Setea", ulei pe pânză, 60x70.
Va fi a celui care face cea mai bună ofertă.
1,000 de euro. 2,000 de euro. 3,000 de euro.
4,000 de euro. 5,000 de euro online. 6,000 de euro. 7,000 de euro.
8,000 de euro. 9,000 prin telefon. 10,000 în sală.
11,000 de euro online. 12,000. 13,000 online.
14,000. 15,000. Nu-i faceti niciun bine gâtului meu.
15,000 euro. 20.000! Alte oferte? Adjudecat!
- Frumos, nu-i asa? - Da. Foarte.
Nu pierzi nicio ocazie, bătrâne. De cine e de fapt?
De Jansky.
Un pictor rus care a murit de tânăr, la sfârsitul anilor '30.
Un peisagist extraordinar.
Însă printre splendidele sale peisaje a pictat si trei portrete.
- Doar trei în întreaga sa viată. - Iar acesta e unul dintre ele.
- E dublu. În regulă? - De câti ani ne cunoastem, Virgil?
- De multă vreme. - Am făcut tot felul de smecherii.
Iar si iar.
Îti amintesti de Emil Hansen?
Ai fost singurul care si-a dat seama încă de la început că va deveni celebru.
Am cumpărat portretul mamei sale pe-o nimica toată.
Chiar de sub nasul acelor idioti. Probabil valorează o avere acum.
Pari putin amărât că n-ai câstigat mai mult.
- Am discutat noi vreodată despre bani? - Sincer să fiu, nu.
Ce-a fost bine pentru tine a fost bine si pentru mine, morocănosule.
Important e să fii tu multumit.
Singurul meu regret a fost că n-am reusit să te conving
că tablourile sunt dovada unui mare talent artistic.
Dacă iubesti arta si stii să înmoi penelul
nu înseamnă că esti artist.
E nevoie de un mister interior, iar asa ceva, dragul meu Billy,
n-ai avut niciodată.
Ai dreptate. Dublu n-a fost îndeajuns.
În 36 de ani de activitate nimeni n-a mai îndrăznit vreodată
să mă facă să astept 40 de minute în ploaie! E o rusine!
- O dovadă a lipsei de educatie! - Vă rog, dati-mi voie să vă explic.
- Am încercat să vă sun la birou. - Tăceti! N-aveti nicio scuză!
Nu mă mai deranjati. Ati înteles?
Dar n-a răspuns nimeni si nu am numărul dumitale de mobil.
Nu am telefon mobil.
- E dra lbbetson la telefon. - Spune-i să se ducă naibii.
- Plânge. Pare disperată. - Asa îi trebuie.
A tamponat-o o masină în timp ce venea să vă întâlniti.
Cu atât mai rău pentru ea. Nu e treaba mea.
A spus că si-a pierdut constiinta
si zăcea într-o baltă de sânge la sosirea ambulantei.
Bine, fă-mi legătura.
Da.
Vă rog să mă iertati. Nu voiam să fiu nepoliticoasă.
- Sper că nu e prea grav. - Nu, din fericire. Mă externează mâine.
Bun. Sper să vă reveniti repede.
Putem stabili o altă întâlnire? Vă rog.
De acord. Dar voi trimite un asistent.
Sper să fie cel cu care am vorbit data trecută.
- Ce vreti să spuneti? - Nu stiu cum să explic.
Am înteles de la bun început
că nu putea fi decât vocea dvs, dle Oldman.
Într-adevăr surprinzător, nu credeti?
Credem că putem recupera întregul chip,
o parte din rochie si fundalul din partea stângă.
Incredibil! Cum a reusit dl Oldman să intuiască faptul că...
- Din ce secol credeti că e? - E prea devreme să ne pronuntăm.
Probabil că dl Oldman va putea stabili mai repede si mai precis decât noi.
- E fals. - Cum este posibil? E desăvârsit!
N-am spus că e urât. Am spus că nu e autentic.
După prima analiză a pigmentilor si a lemnului
credem că datează de dinaintea secolului XVII.
E chiar si mai antic, dacă are vreo importantă.
Trebuie să valoreze ceva.
E opera lui Veliante, celebra imitatoare a secolului XVI.
Copia capodoperele epocii ei,
dar nu le putea semna pentru că era femeie,
asa că le însemna cu un cod personal ascuns în cutele vreunei draperii
sau, ca în acest caz, în privirea personajului.
Tusa de lumină a irisului nu e decât initiala "V" de la Veliante.
Valorează ceva, dar mai nimic prin comparatie cu originalul.
- Sunteti asistentul dlui Oldman? - Da.
Eu sunt Fred, portarul.
Mă bucur să vă cunosc. Poftiti, vă rog.
Multumesc. Dra lbbetson este?
Dra lbbetson îsi cere scuze, dar a avut febră azi noapte.
Trebuia să mă sune! N-as mai fi făcut încă un drum degeaba.
Transmite-i salutările mele.
Dra lbbetson vă roagă să faceti evaluarea.
Mi-a dat instructiuni să vă arăt vila. Totul e la dispozitia dvs.
Veniti cu mine.
Sincer, dra lbbetson spera să se întâlnească cu seful dvs.
Nu contează, având în vedere că nici patroana ta n-a venit.
Corect. Oricum, intermediarii pot rezolva mai repede.
Scuzati dezordinea. Totul e lăsat putin în paragină.
De la moartea părintilor domnisoarei lbbetson.
- Să mergem sus. - De cât timp au murit proprietarii?
După cum arată casa, ai crede că de câteva secole.
Dar n-a trecut decât un an.
Întâi dna lbbetson, iar apoi, după 45 de zile, bietul domn lbbetson.
Uitati-vă cu atentie, nu vă grăbiti. Eu o să trag draperiile.
Sunt prea multe ferestre în această cameră.
Câti frati si surori are dra lbbetson?
Niciunul. E singură la părinti.
- E măritată? - Nu.
- A fost vreodată? - Nu. Nici iubit nu cred că are.
Alte rude? Bunici, unchi, verisori, rude îndepărtate?
Nu, nimic. Din câte stiu eu, dra lbbetson e complet singură.
Sunt o multime de camere. N-am reusit să le număr pe toate.
S-au mai făcut si alte evaluări înainte de aceasta?
Categoric nu. A dumitale e prima.
Dra lbbetson e foarte atasată de această casă. Poate prea atasată.
Ar fi preferat să păstreze totul, dar ce să faci?
Imperiul s-a fărâmitat. O femeie singură nu-l poate conduce.
- Intentionează să vândă si casa? - Asta nu stiu.
Poate doar o parte din ea. Nu cred că va renunta la toată.
- Ce profesie are dra lbbetson? - Nu stiu. Am lucrat pentru părintii ei.
- Pot vedea si pivnita? - Pe aici. E mult de coborât.
Poftiti.
Sincer, nu înteleg.
Te cunosc de multe luni, Robert, si nu te-am văzut niciodată capitulând.
Te-am văzut scotând tot felul de dispozitive bizare si minunate
din cele mai neobisnuite mecanisme.
Din instrumente aritmetice sau optice, orologii de apă...
Chiar si foenul care probabil îi usca părul sotiei lui Jules Verne.
Nu-mi poti spune nimic despre acest mecanism bizar?
Mă surprinde că cineva ca dvs
este atât de interesat de o banală bucată de fier vechi.
Nu obiectul în sine îmi trezeste curiozitatea,
ci contradictia sa.
- Contradictia? - Uite, l-am găsit în pozitia aceasta.
Era în contact cu podeaua umedă, însă rugina e în partea superioară,
nu în partea expusă umiditătii.
Si ce înseamnă?
Că obiectul nu se afla acolo de prea mult timp.
Probabil a ruginit în altă parte sau l-a întors cineva invers.
Nu e nimic altceva decât un exercitiu de deductie.
- Bună, Robert. Ai reusit? - De ce, aveai dubii?
- Nu. - Acum functionează perfect.
- Am transcris înregistrarea de pe casetă. - Esti genial.
- Cât îti datorez? - Nimic. Mă inviti într-o seară la cină.
- Cu sigurantă. Pot să te sărut? - Desigur. E încă un lucru la care mă pricep.
- Bună seara. - Bună seara.
William Adolphe Bourguereau, "Nasterea Venerei". Autentic.
Umberto Veruda, "Onest", 1890.
Numai despre dumneata se vorbeste în ultima vreme.
- Speram să vă văd la TV. - Nu-mi place să apar.
Prefer să rămân în umbră.
- Semănăm în această privintă. - Asta nu înseamnă că ne vom întelege.
Secretarul meu vă caută cu disperare.
Cum vă dati seama că un artist necunoscut va deveni important?
Intuitia, dră lbbetson,
aceeasi intuitie care mă face să mă îndoiesc de intentiile tale.
Regret dacă v-am lăsat această impresie,
dar v-am încredintat deja bunurile mele.
Nu asa merg lucrurile.
Trebuie semnat un contract înainte de inventariere.
E un demers îndelungat care, dacă nu vă faceti aparitia,
nici măcar nu va fi demarat.
Continuati inventarierea, dle Oldman.
În ziua în care veti începe, ne întâlnim la vilă
si ajungem la o întelegere. Vă dau cuvântul meu de onoare.
- Acesta e codul bustului. - Fiti atenti!
- Nu sunt sigur, dar pare german. - Austriac.
Ai grijă cu aia!
E aproape ora 11:00. Întâlnirea era pentru ora 8:30.
Nu răspunde pe telefonul mobil, dar dacă a spus că vine, va veni.
Pianul nu pare să aibă nevoie de restaurare.
Exact.
Trebuie să verificăm claviatura, dar nu avem cheia.
- Ba da, e aici. - Data trecută nu cheia în lacăt.
- E în stare bună. - Dle Oldman, mă ajutati cu biblioteca?
Bibliotecă italiană din lemn masiv, din prima jumătate...
- Cine l-a făcut tăndări? - Nimeni, dle Oldman, era deja spart.
- Partea aceasta de casă e locuită? - De ce?
Au avut loc unele schimbări. Nu stiu de ce.
Nu, dle...
Mă scuzati, nu stiu cum vă numiti. Credeam că sunteti...
- Nu contează cine sunt. - Vă asigur că nu locuieste nimeni aici.
În orice caz, dacă patroana ta nu se materializează până la prânz,
va trebui să întrerup demersurile si să plec.
- Dle Oldman! E dra lbbetson. - Alo? Domnul Oldman?
Dle Oldamn, mă auziti? Nu stiu cum să mă scuz.
- Scutiti-mă de justificări. - Lăsati-mă să vorbesc, vă rog.
Nu mă pot atinge de bunurile dvs fără un contract. Este clar?
Dacă sunteti amabil să-l lăsati pe masa de pe hol, îl veti găsi semnat.
- Vă accept toate conditiile. - Eu nu le accept pe-ale dumitale, dră.
Nu obisnuiesc să închei afaceri
cu fantoma unei femei superficiale si toante!
Ai grijă!
Vă înteleg exasperarea, dle Oldman,
dar vă rog să mă credeti, nu asta era intentia mea,
dar au avut loc o serie de evenimente neprevăzute.
Azi ce s-a mai întâmplat, dră lbbetson?
Mi s-a furat masina si a trebuit să merg să fac o plângere la politie.
- La care sectie de politie ati fost? - La cea din centru.
- Unde în centru? - În piata principală.
Care piată?
Încetati cu întrebările astea! Cine vă credeti?
Sunteti aici, dră lbbetson?
Ce vreti să spuneti? Ce fel de întrebare e asta?
Sunteti aici?
- Nu înteleg. Încetati. - Dacă sunteti aici, iesiti afară.
Explicati-mi jocul acesta, pentru că nu mi se pare deloc amuzant.
Sunati-mă deseară, după ora 21:00. Vă voi explica tot.
E acelasi material. La fel si modul de prelucrare.
Fac parte din acelasi mecanism, fără niciun dubiu.
Dar nu are nicio semnătură, niciun însemn, nicio inscriptie?
Nu, nimic.
Am îndepărtat rugina si oxidarea de pe cealaltă componentă si... nimic.
Pot face la fel si cu astea două, dar deocamdată nu văd nimic.
Ce ai găsit?
Tehnica fixării zimtilor pe ax e veche, foarte veche.
N-am mai văzut asa ceva. Uitati-vă.
- E din secolul al XVIII-lea. - Cred că e ceva valoros.
Poti emite vreo ipoteză despre ce ar putea fi?
Trei elemente dintr-un mozaic nu sunt suficiente, dle Oldman.
În ultimii ani, ambii patroni erau bolnavi.
Casa era în paragină chiar si atunci.
Dl lbbetson mereu spunea că mai devreme sau mai târziu va trebui să vândă ceva.
- Dra Claire câti ani are? - 27.
- Ce îmi mai poti spune despre ea? - Nimic.
Nu prea am interactionat cu ea. De fapt nu o cunosc deloc.
Si totusi esti în serviciul familiei lbbetson de vreo 10 ani.
De 11 ani, mai exact.
Dar, asa cum spuneam, nu prea am interactionat cu ea.
I-am vorbit de o multime de ori, la ore diferite, dar...
- Dar? - Sincer să fiu n-am văzut-o niciodată.
- Cum este posibil? - Ăsta-i adevărul. Nici măcar o dată.
- De ce? - Pentru că dra Claire are o boală ciudată.
- Alo. - Bună seara, dră lbbetson, sunt Oldman.
Asteptam să mă sunati.
Credeti-mă, nu vreau să ne certăm.
Îmi cer scuze dacă am fost nepoliticos azi.
- Nu contează. - Vreau să-mi confirm disponibilitatea.
Dar nu pot accepta ca acest joc de prost gust să continue.
Voiam să vă comunic că nu vă veti mai ocupa de patrimoniul meu.
Vă cer scuze pentru deranj. Trimiteti-mi contravaloarea cheltuielilor.
Bună seara.
Lotul 93.
Veliante "Portret de femeie" din prima jumătate a secolului XVI.
Inspirat de "Portret de fată" a lui Petrus Christus. Ulei pe pânză.
Deschidem licitatia cu 20,000 de lire sterline.
- 22,000. - 22,000. 24,000!
26,000 la telefon. 28,000 în sală.
30,000. 35,000. Multumim, dle. 40,000 la telefon. 45.000 în sală.
50,000. 55,000. 60,000. 65,000 la telefon. 70,000.
Oferă cineva peste 70,000? 75,000! 80,000 la telefon.
Oferă cineva mai mult? Suntem la 80,000 de lire.
Oferă cineva peste 80,000?
90,000 de lite sterline. Oferă cineva mai mult? Adjudecat!
- Multumit, dle. - Si eu tot 90,000 am licitat.
Dl Oldman ar trebui să stie asta.
Nu cred, dnă Derain.
Dl Whistler a fost singurul care a licitat 90,000 de lire.
Au licitat simultan.
- A licitat si dna Derain. - Ea a licitat prima, am văzut-o.
Ce vom face, dle Oldman?
Sunt cea mai mare colectionară a imitatiilor lui Veliante!
O să vă dau în judecată!
Ai fost prea lent, Billy, de asta! N-ai licitat la timp!
Ai licitat prea târziu! Prea târziu!
N-ai tinut pasul cu mine, pentru numele Domnului!
Vrăjitoarea aia bătrână era în spatele meu, altfel o vedeam.
Te ramolesti! Te ramolesti! Te ramolesti!
Poate ai dreptate si nu mai sunt la fel de rapid cum eram.
Dar nu e prima oară când ne încurcăm.
Asa a fost să fie. Nu te-ai mai înfuriat asa până acum.
Nu era o copie Veliante.
Era tabloul autentic a lui Petrus Christus.
Valorează 8,000,000 de lire sterline.
Fir-ar să fie... Îmi pare rău. Sincer.
Dar nici când am pierdut "Fata cu evantai" de Van Gogh
nu te-ai înfuriat asa.
Ce se întâmplă, Virgil?
642. 729. 918.
1.011. 1.119.
1.320. 1.404. 1.581.
- Ce doriti? - Un ceai. Multumesc.
- 8.725. - Regret, scumpo. 8.625.
8.725. 8.725!
Uită-te cu mai multă atentie, cretinule!
Ai dreptate. 8.725. Bravo tie, fată!
Domnule.
- Pa, Robert! - Pa.
Le-am curătat cu o solutie specială.
Le-am studiat centimetru cu centimetru si iată ce-am găsit.
Vaucanson!
Nu-mi vine să cred!
Jacques Vaucanson, secolul XVIII, inventatorul roboticii.
- Teza mea de doctorat a fost despre el. - Este incredibil!
Se spune că unul dintre celebrii lui androizi reusea să si vorbească.
Exact. Lumea îi dădea bani pentru a-i adresa întrebări.
Androidul dădea din cap, se înclina si răspundea.
Sigur se ascundea cineva înăuntru. Probabil vreun pitic.
Asa cum bănuia Edgar Allan Poe în cazul jucătorului de sah Maelzel.
Foarte probabil, însă misterul pe care nu l-a putut explica nimeni
era cum reuseau robotii lui Vaucanson să dea mereu răspunsul corect.
Bineînteles că exista o smecherie prin care robotul vorbea,
însă tot ce spunea era adevărat.
Aduceti-mi toate piesele
si vă promit că le pot reasambla exact cum ar fi făcut-o Vaucanson.
Nu mă-ndoiesc, dar mă tem că am pierdut sansa de a pune mâna pe piesele lipsă.
Probabil se află în locul în care le-ati găsit si pe astea.
Si îmi trebuie doar 80% din elemente. Pot reconstrui eu restul.
Nu-i atât de simplu.
Scuzati-mă, dle Oldman. A venit iubita mea.
- Sarah, acesta e dl Virgil Oldman. - Mă bucur să te cunosc, Sarah.
Încântată! Robert mi-a povestit foarte multe despre dvs.
Credeam că tinerii au subiecte mai interesante de discutat.
- Veniti să mâncati ceva cu noi? - Esti amabil. Poate altădată. Multumesc.
Bine, nu insistăm, dar e o promisiune. La revedere!
La revedere.
Anulează călătoria la New York si zi-i familiei Alpherson să vină aici.
- Dar noi am cerut întâlnirea. - Si ce? Ne-am răzgândit.
- E vreo problemă? - Bine, dle Oldman.
- A sunat Claire lbbetson. - Ce-a mai vrut acum?
Întreba dacă vă puteti întâlni cu ea azi, la 14:30.
Unde să ne întâlnim?
La vila lbbetson. Unde în altă parte?
Vă sunt recunoscătoare că mi-ati acceptat invitatia, dle Oldman.
- De unde stiati că sunt eu? - Fred schioapătă. Dumneata nu.
Sincer să fiu nu mă asteptam să-mi mai vorbiti vreodată.
Stiu că nu-mi suportati pretextele. Nici eu nu le-as suporta în locul dvs.
De fapt... Cum să mă exprim?
Vorbiti direct. Fără menajamente.
Nu pot nega că mofturile dumitale devin putin cam enervante.
Sper că nu peste măsură de enervante. Chiar voiam să-mi cer scuze pentru...
comportamentul meu tipic de femeie superficială si toantă,
după cum ati spus.
De ce evitati în mod sistematic să ne întâlnim?
Nu e nimic personal. Credeti-mă.
Desigur, nu cred că vreti să faceti afaceri cu cineva
pentru care nutriti o asemenea aversiune
încât nu puteti nici măcar să-l priviti în ochi.
Nu mi-e usor să vă explic, pentru că stiu că nu mă veti crede.
Dacă nu vă credeam, nu veneam să mă joc de-a v-ati ascunsa.
Nu întâlnesc prea multe persoane. A trecut mult timp deja.
Nu văd nimic grav în asta.
Toti avem momente în care preferăm solitudinea în locul multitudinii.
N-am mai plecat din această casă de când aveam 15 ani.
- Nu cred că înteleg. - Întelegeti perfect.
Aceasta e camera mea.
Dacă se plimbă cineva prin casă, eu mă încui aici.
Mereu am făcut asta, chiar si când erau părintii mei aici.
- Abia dacă-i vedeam. Nu văd pe nimeni. - De ce?
Dumneata de ce umbli cu mâinile acoperite de mănusi?
E o simplă chestiune de igienă. Nu văd legătura.
Vă e teamă să-i atingeti pe ceilalti.
Vă dezgustă să le atingeti bunurile.
Mie îmi este teamă să merg în locurile în care locuiesc altii.
Mi se par două alegeri personale similare.
Vreti să cred că timp de 12 ani nu v-ati mai plimbat pe stradă?
Văd că stiti câti ani am.
Joaca de-a termita si angajarea unui portar nu prea se potrivesc.
Mă plimb destul de mult, dacă asta voiati să aflati.
Prin vilă, când nu e nimeni aici. Se întâmplă frecvent acum.
Dar nu ies niciodată afară. Chiar si numai ideea mă paralizează.
Sper să mă întelegeti acum si sper că în limitele profesiei dvs
mă veti ajuta.
Vă dau cuvântul meu de onoare, dră lbbetson.
În privinta acordului dintre noi,
stabiliti dvs clauzele. Am deplină încredere în dvs.
Lăsati contractul pe masă. Îl veti găsi semnat data viitoare.
Vă rog... Sunt foarte obosită.
Exceptând empatia pentru mănusile mele, ce v-a făcut să mă sunati iar?
N-am fost tocmai amabil cu dumneata.
M-a impresionat modul în care îmi priveati casa ieri.
Din barul de vizavi.
Ati găsit elementele lipsă.
Deocamdată va trebui să te descurci doar cu acestea.
Mă întreb cât ar valora robotul dacă l-am asambla si ar fi functionabil.
Gândeste-te la o sumă foarte, foarte mare.
- Te-ai gândit la o sumă? - Da.
Probabil ai gresit alegând una prea mică.
Vă pricepeti să vorbiti fără să spuneti efectiv ceva.
Voi considera că mi-ai făcut un compliment.
Oricum, dacă lucrurile vor decurge asa cum presupun,
vei fi recompensat pe măsură.
Nu voiam să discutam despre bani.
E un adevărat privilegiu pentru mine. Unde găsiti asemenea rarităti?
Există reguli foarte precise în lumea antichitătilor.
Este interzis să-ti dezvălui propriile surse.
Mai sunt asemenea mecanisme în coltul de acolo.
- Adună-le laolaltă. Le cataloghez eu. - Desigur.
- Sfesnice. - Din ce perioadă?
- Secolul XVII. - Câte?
Două.
Dle Oldman.
- Dle Oldman. - Da.
Ce ati decis să faceti cu mobila din această aripă?
Abia facem inventarierea. Apoi îmi puteti spune ce să exclud.
- Multumesc. - Dră lbbetson...
- Nu pot să nu mă gândesc la situatia dvs. - Regret că v-am invadat gândurile.
Nu asta voiam să spun. Mă întreb cum puteti trăi asa.
Sunt organizată si autosuficientă. Nu am nevoie de ajutor.
- Apreciez grija dumneavoastră. - Cu plăcere. Pe curând!
O zi bună! Dle Oldman! Contractul.
L-am citit si mi se pare echitabil.
Mi-am trecut initialele pe fiecare pagină si m-am semnat pe ultima.
Asa se procedează, nu?
Perfect. Dar observ că lipsesc datele dvs personale.
Luati-le de pe pasaport.
Dar a expirat cu mult timp în urmă.
- Datele personale nu expiră. - Asa este.
Eram mică pe-atunci, dar vă va fi util.
Voiam să vă spun că, în anumite cazuri critice,
sfatul meu e să se treacă direct la restaurare.
Dvs stiti mai bine.
Va dura mai mult, dar vom putea ridica preturile la evaluare.
Înteleg.
Vă vopsiti părul. Nu observasem.
Mă dezgustă cei care nu au încredere în culoarea părului lor.
Am si mai putină încredere în cei care sunt atât de trufasi
încât nu-si scot nici măcar nasul dincolo de usă!
Dle, de luni nu voi mai fi portar.
Voi mai veni doar pentru a-i aduce drei lbbetson cumpărăturile.
- Nu prea mă interesează. - Acestea sunt cheile casei.
- De ce mi le dai mie? - Asa a vrut dra lbbetson.
În caz că va trebui să intrati pentru o examinare ulterioară.
Izbiti usa când intrati, altfel se va speria.
Va intra în panică.
Mi-am dat toată silinta să îmbin aceste dispozitive.
Să încerc să-mi dau seama care e locul fiecăruia.
- Nu este usor. - Dar nici imposibil.
Piesele sunt ca oamenii.
Dacă stau mult timp împreună,
în cele din urmă îsi împrumută reciproc formele.
Adică esti de părere că timpul poate face posibilă orice coabitare.
Da, categoric.
Mi-ai amintit de un prieten care a cunoscut o fată mult mai tânără
care suferea de agorafobie.
Ce-i asta? Teama de spatii deschise si distante mari?
Exact.
A locuit ani de zile încuiată în apartamentul ei, singură.
De curând i-a dat cheile casei ei.
Iar de atunci, el se află într-o stare continuă de anxietate.
Ce vă spuneam?
Acum o să-si facă griji în continuu.
Se va întreba de ce are nevoie. De sampon, medicamente, colanti...
Iaurt?
- E minunat, nu? - Nu sunt atât de sigur.
Spuneti-i prietenului dvs să-si păstreze calmul.
Timpul influentează deja elementele.
Gata, dle Oldman.
- Sunteti supărat pe mine? - De ce as fi?
- Pentru că v-am comentat părul. - Chiar deloc.
V-am sunat să vă întreb dacă vreti ca vânzarea mobilei
să se realizeze sub numele familiei dvs sau dacă preferati anonimatul.
- Anonimat. Anonimatul. - Bun.
De data asta v-am văzut. La televizor.
De obicei nu acord interviuri, dar am fost constrâns.
Sunteti mai fascinant asa. Veti face furori printre doamne.
Lotul 132. Gustave Red. "Portretul femeii cu pălărie": 1956.
Ulei pe pânză. 80x100 centimetri. Îl va câstiga cea mai bună ofertă.
10,000 de lire.
Fred, stii ceva de dra lbbetson? Nu răspunde la telefon de câteva zile.
Nu. Sunt la pat de o săptămână, am pneumonie.
Si cine i-a dus de mâncare?
Dră lbbetson!
Dră lbbetson! Răspundeti!
Claire!
Claire, esti teafără?
- Nu! Te rog! - Nu! Sunt eu, Claire.
- Sunt dl Oldman. - Pleacă!
Ascultă-mă! Sunt dl Oldman! Nu mai e nimeni aici!
Linisteste-te! Claire, ce este? Spune-mi ce s-a întâmplat.
Nu mă simteam bine. Nu stiam pe cine să sun.
Nu răspundea nimeni... Am căzut si m-am lovit...
Claire, deschide usa! Trebuie să te consulte un doctor!
Nu, vă rog! Sunt bine, plecati!
Poti repara si un licitator defect?
N-as sti de unde să încep.
Mă bucur să vă revăd, dle Oldman. Aveti vreo problemă?
Păreti mai îngândurat decât de obicei.
Prea multe termite, mucegai si pânze de păianjen si prea putine capodopere.
Ca să spunem asa... În ce stadiu e jucăria noastră?
Am reusit să reasamblez anumite segmente.
Dar încă lipsesc prea multe elemente.
Tot exteriorul.
Încă nu putem stabili ce fel de personaj este.
E la fel ca prietenul meu care are iubita închisă în turn.
S-ar putea. Dar noi nu ne-am văzut androidul.
- Încă bâjbâim prin beznă. - Si el la fel.
Vorbeste cu ea din spatele unei usi închise.
- O usă închisă? - Da.
Dacă se plimbă cineva prin casă, se baricadează în camera ei.
- Adică nu i-a văzut chipul? - Nu numai el. Nimeni nu i l-a văzut.
E ca atunci când doi tineri se cunosc pe internet.
- Întâi fac cunostintă, apoi se văd. - Ea nu se va lăsa văzută.
Poate pentru că el nu are o strategie bună.
Deci e mai dificil ca prietenul meu să reusească în demersul său
decât ne este nouă să reconstruim robotul lui Vaucanson.
Depinde de numărul pieselor ruginite pe care mi le aduceti.
- Uite încă una. - E un telefon mobil. Si-i nou nout.
Eu sunt ruginit, pentru că nu stiu cum să-l folosesc.
Crezi că ai putea să mă înveti înainte să vină iubita ta?
- Alo. - Bună seara, dle Oldman.
Sunt Claire lbbetson.
- Vă deranjez? E prea târziu? - Nu, nicidecum, dră lbbetson.
V-am spus că mă puteti suna oricând doriti.
Voiam să vă multumesc pentru... tot.
Nu e cazul.
Singurul lucru care contează e că vă simtiti mai bine.
Da, n-a fost decât o mică tăietură la cap, dar e mai bine.
Voiam să vă spun că am verificat inventarul.
- Si cum vi se pare? - Ati făcut o treabă bună. Excelentă.
Dar am o multime de dubii. Nu stiu dacă e o idee bună să vând.
- Dumneata ce m-ai sfătui? - Nu stiu.
Nu vă cunosc intentiile. De ce ati decis să vindeti initial?
De nevoie? Pentru a începe o viată nouă?
- Sau din alt motiv? - Câte putin din fiecare.
As vinde si casa. E prea mare pentru mine.
Uneori mă simt de parcă as fi într-o piată publică.
As vrea o locuintă mai mică.
Însă ideea de a mă muta de aici în altă parte,
mă înspăimântă.
Cum voi face asta? Legată la ochi?
Voi cere să fiu mutată în timp ce dorm?
Mereu mă panichez si o iau de la capăt.
Aveti tot timpul din lume pentru a vă hotărî, dră lbbetson.
- Credeti? - Cel putin până imprimăm catalogul.
Nu vă chinuiti. Gânditi-vă la viata si viitorul dvs.
Acesta e cel mai mare chin.
Când mă gândesc la asta nu mai pot nici să lucrez.
- Nu stiam că lucrati. - Scriu... nuvele, povestiri.
- Genul acesta de lucruri. - As vrea să le citesc. Le-as cumpăra.
Din fericire pentru amândoi nu veti reusi.
De ce?
Pentru că scriu sub un pseudonim si detest ceea ce scriu.
Artistii întotdeauna îsi detestă creatia, dră lbbetson.
Ieri mi-ati spus Claire.
Nu mi-am dat seama. Eram îngrijorat. Mă scuzati.
Mi-ar plăcea să-mi spuneti asa.
"Mi-ar plăcea să-mi spuneti asa." Exact asa i-a spus.
- Si el ce-a spus? - L-a surprins, dar i-a făcut pe plac.
Ce altceva putea să facă?
Eu i-as fi cerut să facă la fel. Să-mi spună si mie pe numele mic.
Nu e stilul lui si oricum nu cred că prietenul meu vrea s-o curteze.
Înseamnă că n-o va scoate niciodată de acolo.
nu cred că prietenul meu vrea s-o curteze.
Ce voce îngrozitoare!
Credeam că-si doreste să vadă măcar cum arată.
"Doreste" nu e chiar cuvântul adecvat.
Cred că e mai degrabă curios. Da, ar fi de înteles.
Dar sansele de a se întâmpla asta sunt extrem de mici.
Ar fi o cale. Depinde de cât de curajos e prietenul dvs.
- Biroul francez cu ceas? - Da.
Masa sculptată în lemn de ulm. Cea cu suprafată rotativă.
Nu, as vrea s-o păstrez.
Gata, asta-i tot. Data viitoare ne ocupăm de tablouri.
- Bine. - Încă ceva, Claire.
Va trebui să hotărăsti dacă facem fotografiile aici sau în studio.
Mai bine în studio. Nu vreau pe nimeni prin preajma casei.
E cea mai bună solutie. Eu plec. Mai aveti nevoie de ceva?
Nu. Multumesc, dle Oldman. Când ne vom revedea?
Poate când o să mă vezi tu, pentru că eu nu am privilegiul acesta.
- Iartă-mă. - În curând. O zi bună!
Si tie!
Alo.
- Nu-mi vine să cred! - Nu mai puteam dormi noaptea, Virgil.
Trebuia să fac ceva să mă ierti.
Dar cum ai reusit?
Am auzit că dna Derain era la ananghie
si am convins-o să mi-l vândă cu 250,000 de lire.
Nu e deloc ieftin.
Mi s-a părut un pret rezonabil. Spuneai că valorează 8,000,000.
Asa iesim cu totii în avantaj.
Cât vrei, Billy?
Nu vreau niciun bănut în plus fată de cât i-am plătit bătrânicăi.
Acum chiar că te-ai ramolit.
Vreau să-ti fiu din nou prieten si complice.
Omul de încredere care îti procură femeile.
Dacă ai făcut toate astea ca să-mi recâstigi încrederea, Billy,
ai făcut o afacere proastă.
Pentru că nu pierdusei încrederea mea.
Minunat!
De data asta ai găsit lucruri foarte importante.
- Fragmentul principal e acesta. - O ureche.
- Un mare pas înainte, nu crezi? - Ba cred.
As spune că suntem chiar la un punct de cotitură. Uite.
Excelent! Piesele încep să se atragă reciproc.
Ce-a mai făcut... prietenul dvs?
De câte secunde ai avut nevoie
pentru a-ti da seama că vorbeam despre mine?
Sincer să fiu, destule.
Mărturisesc că nu ti-am urmat sfatul.
Ar fi fost prea brusc. Prea imprudent.
Bine, aveti dreptate.
Sablonul matematic al săptămânii de 7 zile.
Sablonul matematic al orei de 51 de minute.
- Ce doriti, dle? - Un ceai, vă rog.
Lungimea unui punct. Directia unui cerc.
E gata ceaiul, dle.
Marginea unei circumferinte. Centrul spatiului.
- Aria segmentului. - Incredibil! Bravo!
Pozitia verticală a unei sfere.
Am adus evaluările mobilei si a tablourilor.
Analizati-le cu atentie, pentru că va trebui să le autorizati.
- Nu mă pricep deloc. - Stiu.
Va trebui să aveti încredere în mine, dră lbbetson.
Stiu că v-ati petrecut timpul prin pivnită recent.
De asta ati schimbat încuietorile?
Le schimb la fiecare 6 luni.
Iar eu am grijă să verific de două ori, să compar si să rectific,
mai ales când am de-a face cu lucruri părăsite în pivnită.
Acesta e modul meu de lucru. Dacă vă deranjează, spuneti-mi.
Noile chei sunt pe masă. Vă rog să le luati.
Multumesc pentru încredere.
V-ati simtit jignit pentru c-ati rămas încuiat afară?
- Nu, dar am fost îngrijorat. - Aveti dreptate.
Trebuia să vă fi anuntat. Îmi pare rău.
Claire, îti distrugi viata din cauza unor ratiuni care mă depăsesc.
Boala asta a ta e atât de absurdă încât pare aproape ireală.
Si mama credea că mă prefac la început.
Eram în străinătate.
Teama de a merge pe jos la baza Turnului Eiffel m-a paralizat.
Am început să tip si am căzut din picioare.
Eram mică, însă incidentul s-a repetat tot mai des.
A trebuit să mă creadă.
A existat vreun spatiu deschis în care să nu fii coplesită de anxietate?
Doar o dată, în timpul unei excursii cu scoala la Praga.
Aveam 14 ani.
În piata cu ceas animat. Cred c-am traversat-o de 100 de ori.
Era magnifică. Îmi amintesc de un restaurant cu un decor neobisnuit.
Singurul loc din lume de care mi-e dor e restaurantul acela.
Am fost foarte fericită acolo.
Se numea "Zi si Noapte".
- Nu te-ai mai întors acolo? - Niciodată.
De ce nu mergi acum? As fi încântat să te duc.
Nu păreti prea încântat.
Aproape am reusit.
Robotul nostru se va contura dintre umbre.
Ba nu, sunt încântat. Esti o fortă a naturii.
Numai că...
e una din serile în care te simti pustiit.
- Incomplet. - De ce nu v-ati căsătorit?
De ce n-ati avut copii?
Admiratia mea pentru femei este egală cu teamă pe care o am fată de ele.
Si incapacitatea mea de a le întelege.
Dacă asta e regula, dra Ibbstein pare să fie exceptia.
Mă tem că da.
- Chiar n-ati văzut-o? - Doar o dată.
Si cum e?
Cred că atunci când simti un oarecare interes fată de cineva
te bazezi neapărat pe convingerea că e frumoasă.
- Până într-un anumit punct. - E ziua ei peste două zile.
As vrea să-i dăruiesc ceva util.
Nu cred că ceva util e cea mai bună abordare.
- Nu? - Nu.
Prima dată se oferă ceva mai... traditional.
- Bună dimineata, dle. - Bună dimineata.
Dle Oldman, ia priviti ce am găsit în pivnită.
Am văzut că vă interesează vechiturile astea.
Suportul pentru candelabrul de Murano. Colegii mei nu l-au găsit.
Dacă-mi dati cheile, vi le las în masină.
Esti foarte amabil.
- Stai. - Multumesc.
Bună dimineata, dle Oldman.
Am îndrăznit că-mi amintesc că e ziua ta.
La multi ani, Claire!
Am citit documentele evaluării.
Ai reusit să întelegi ceva din ele?
Desigur. Sumele sunt ridicole. Si un copil ar întelege că e fraierit.
Te-am avertizat că sumele trebuie interpretate.
De la acele sume porneste licitatia, dar se va licita mult peste ele.
Si dacă nu?
Putin probabil, dar dacă va fi asa, vom rebalansa situatia
crescând sumele obiectelor mai importante.
E un joc al hazardului în care doar eu am de pierdut!
Vrei să mă înseli, dle Oldman!
E totul în avantajul tău, hot nenorocit!
Sunt dispus să renunt la comisionul meu în acest moment!
Voi cere să fie înlocuite fleacurile tale mediocre numaidecât!
Si fă-mi favoarea de a dispărea complet de pe fata pământului!
1984, dle.
Alo.
M-am purtat urât...
Mă simt prost că trebuie să mă justific mereu.
N-am mai primit flori niciodată. Nu stiu de ce am reactionat asa.
Nu trebuie să-ti faci griji. Nu sunt supărat pe tine.
Toate aniversările mele au fost oribile...
Iar tu... de când ai apărut...
mi-ai schimbat complet viata.
Ieri am coborât, am deschis usa de la intrare...
si am privit grădina.
- Ai iesit afară? - Nu... mi-a fost teamă.
M-am simtit îngrozitor,
dar n-am mai ajuns atât de departe până acum.
Vrei să vin la tine?
Stiu deja că este în zadar.
Există tratamente noi. ti-ar putea fi de folos.
As prefera să discut cu tine decât cu un psihiatru.
- Să-l consider un compliment? - Da.
- Văd c-ai scos portretul balerinei. - Vreau să-l păstrez.
- Nu e de mare valoare. - E portretul mamei mele.
Era cam de vârsta mea când a fost realizat.
- Semeni cu ea? - Ea era mai drăgută, te asigur.
Din nefericire, nu-mi pot da cu părerea.
Bine, Claire, o să plec.
Nu ezita să mă suni dacă ai nevoie de ceva.
Multumesc, dle Oldman. Ne vedem în curând... sper.
Alo. Bună ziua, dle director. Nu, te-as fi sunat eu.
Dar vânzarea mobilei e mai complicată decât mă asteptam.
Da, se ocupă Oldman.
Cum e? Nu atât de bătrân pe cât ai crede.
Se îmbracă un pic cam demodat, dar e încă un bărbat chipes.
Si stiu că pot avea încredere în el.
De ce, esti gelos? Îndrăgostit? Nu, nu cred.
E mult prea speriat de boala mea, la fel ca toti ceilalti.
Nu, n-am nimic. M-am lovit la picior.
Am putea vorbi mai târziu?
Cine e acolo? Cine e? Nu, te rog! Pleacă!
Pleacă! Pleacă!
Te rog, pleacă! Lasă-mă singură! Pleacă!
Pleacă!
- Alo. - Ajută-mă, te rog!
- Te rog. Te rog. Te rog. - Linisteste-te, Claire. Ce s-a întâmplat?
- Ajută-mă, te rog. Ajută-mă. - Vin cât de repede pot.
Claire, eu sunt. Sunt aici. Ce s-a întâmplat?
- E cineva în casă! Dă-l afară! - Linisteste-te, nu e nimeni aici.
- Sunt oameni în casă! Alungă-i! - Linisteste-te, Claire.
Eu eram mai devreme, Claire. Eu eram!
Eu eram.
M-am ascuns ca să te pot vedea.
Mă spionai? M-ai spionat? Iesi afară!
Nu vreau să mai am de-a face cu tine! Pleacă!
Te rog, Virgil, nu pleca.
Crede-mă, nu mă comport asa de obicei.
Nici eu.
Poate că mai gresesc,
dar pentru nimic în lume nu ti-as face vreun rău.
Numai că nu mă pot stăpâni. Vreau să te văd.
Dacă o vedeai... Era palidă ca o gravură de Durer.
Avea privirea unei făpturi înspăimântată de Univers.
Si mi-am putut citi propria teamă reflectată în privirea ei.
Oricine si-ar dori să fie "terorizat" cum esti dumneata în acest moment.
- Ai înfăptuit un miracol. - E prea devreme să ne pronuntăm.
Fiti prudent. În astfel de momente se comit greselile.
Când crezi c-ai cucerit o femeie, atunci pierzi din vedere strategia.
- Si care ar fi strategia? - Să o surprinzi mereu.
Să faci lucruri imprevizibile. Să-ti asumi riscuri.
Îmi ceri să mă comport într-un mod care nu mă reprezintă.
Tocmai de asta trebuie să vă comportati asa.
Cât timp veti respecta regulile ei,
o veti face să se simtă... ca o pacientă.
Simte nevoia să fie tratată ca o femeie.
- Cum ti se pare? Îti place? - Nu stiu. Tu ce părere ai?
Îti stă excelent, Claire. Poate trebuia o mărime mai mică.
Da... si eu cred asta.
N-am mai primit de mult un asemenea cadou.
- Era si timpul. Nu crezi? - Nu stiu.
As putea-o restitui.
- Scuză-mă, nu reusesc să... - Ce anume? Desigur.
Scuză-mă, nu mi-am dat seama.
- Nu cred că merit toate astea. - Lasă-mă pe mine să hotărăsc asta.
Dacă nu fixăm o dată a licitatiei din Stockolm, se vor împusca.
E prea departe. Lasă-i să se împuste.
Mai trebuie stabilită o întâlnire cu directorul de la Hermitage.
Licitatiile sunt la San Francisco si Madrid.
- La fel. Prea departe. - Nu-i putem abandona în ultima clipă.
Mai sunt si alti licitatori pe lume. Vor găsi pe altcineva.
- Si îi va costa mai putin. - Cum doriti, dle Oldman.
- Lambert, esti însurat? - Da. De aproape 30 de ani.
- Si cum e să locuiesti cu o femeie? - Ca si cum ai participa la o licitatie.
Nu stii niciodată dacă oferta ta va fi cea mai bună.
- Aceasta. - Foarte bine, dle.
- Ce spui? M-am aranjat frumos? - Superb. Te-ai descurcat foarte bine.
- Minti. - Claire...
N-am mai făcut asta de un secol.
Am uitat cum să mă machiez. Arăt ca un monstru.
Crede-mă, dacă mai exersezi, vei fi splendidă.
Mă vei invita la licitatiile tale si la gale pline de oameni eleganti
si în cele mai exclusiviste restaurante din lume.
Acesta e motivul cadourilor tale. Nu-i asa, Virgil?
Vrei să mă ajuti să mă fac bine, putin câte putin...
Vrei să mă scoti afară. Am dreptate?
Nu!
Claire, nu te comporta asa. Hai să discutăm.
Am gresit ultima mutare. M-am cam pripit.
Nu te învinovăti. Ea e cea care despică firu-n patru.
- Robert, iar a dispărut mătusa mea. - Nu se poate...
Mă scuzati. Am găsit-o în parcul central.
Îmi pare rău.
N-a avut rost să-l resetez. A fost mai simplu să fac unul nou.
Acesta are o rază mai amplă.
Se poate plimba cât de departe vrea. N-o să mai pierzi legătura cu ea.
- Nu uita să-i reprogramezi PC-ul. - Mă descurc. Esti un înger.
- Multumesc, dragule. - N-ai pentru ce.
- Ne vedem mâine seară, da? - Da.
- Bine. - Pa.
Aveti nevoie de-o idee care s-o încânte
si în acelasi timp s-o reasigure.
Indiferent de idee, tot o metodă terapeutică înselătoare i se va părea.
- Ar trebui s-o invitati la cină. - Da, desigur, la Noma din Copenhaga.
În cel mai romantic moment al serii, la lumina lumânărilor,
spuneti-i că-i mult mai frumoasă decât mama ei.
Da, si după cină vii să bei o cafea cu noi.
Dacă mă invitati... De ce nu?
Lăsând gluma la o parte, m-as bucura s-o vezi.
Dacă ai auzi-o vorbind... Sigur ai întelege mai multe decât mine.
Eu nu glumeam deloc.
329.473.
Sampania dvs.
- Multumesc. - Eu vă multumesc, dle.
- 12624841,3333. - Incredibil!
- Esti ravisantă, Claire. - Tu ai făcut toate astea?
Mă pricep cât de cât la decoruri.
ti-a iesit foarte frumos, Virgil. Multumesc.
De-ai sti de când îmi doream
să petrec un pic de timp singur cu tine, într-un loc linistit...
Departe de multimea gălăgioasă.
- Pentru seninătatea ta, Claire. - Pentru ironia ta, Virgil.
- Cred că pot să-ti spun acum. - Ce anume?
Esti mai frumoasă decât balerina. Cina este servită. Ia loc, te rog.
Multumesc.
Te avertizez că nu sunt un chelner prea îndemânatic.
- Nu garantez nimic. - Îmi asum riscul.
- E foarte curajos din partea ta. - De ce?
Pentru că, dacă servirea n-ar fi pe placul tău, data viitoare
m-as simti obligat să fac o rezervare la cel mai bun restaurant din oras.
Hai să nu stricăm seara asta, Virgil, te rog.
Să nu discutăm despre mine.
De acord.
As vrea, în schimb, să-mi vorbesti despre tine, despre trecutul tău.
Claire, viata mea nu e deloc originală.
Un copil care si-a pierdut părintii, un orfelinat oribil si cam atât.
Singura parte interesantă a fost
că măicutele pedepseau copilul punându-l să lucreze cu restauratorul.
Avea un atelier în institut.
- Ce frumos... - Plăcându-i acest mestesug,
copilul începuse să facă tot felul de obrăznicii
pentru a fi sigur că va fi pedepsit cât mai frecvent posibil.
Astfel a început să cunoască opere de artă, diferite stiluri de a picta,
să deosebească un fals de un original. Etcetera. Etcetera.
Stii? Într-un vechi articol pe care l-am găsit pe internet,
spuneai: "fiecare fals ascunde ceva autentic".
Ce voiai să spui cu asta?
Reproducând munca altuia,
falsificatorul cedează ispitei de a-si lăsa propria amprentă.
Deseori e un detaliu insignifiant, o tusă insesizabilă,
prin care falsificatorul se trădează invariabil
si îsi dezvăluie propria sensibilitate autentică.
Ador felul în care vorbesti.
Nu puteati fi mai convingător. Un seducător înnăscut!
- Deci îmi dai notă de trecere. - Da. 10 cu felicitări.
Scuză-mă, te-am neglijat putin în ultimul timp.
N-ai spus nimic despre Claire.
Dacă n-as sti că are unele afectiuni, as spune că e o femeie perfect normală.
Si e mult mai frumoasă decât ati descris-o.
- Pe cuvânt... mi-a plăcut. - Vrei să mă faci gelos?
Dacă vrei un sfat, Virgil... roagă-te ca fata să nu-si revină.
Dle Oldman, loturile 87 si 88 le doriti separat?
Nu, împreună. Mereu împreună. E important.
- Cu ce vă pot ajuta? - E vorba despre Robert.
Ce se întâmplă? Nu vă fie teamă să-mi spuneti.
Nu ne mai întelegem prea bine.
Asta-i problema. Îi dau târcoale o multime de fete.
Cred că mi-e teamă c-o să-l pierd.
Te pot ajuta cu ceva? Vrei să vorbesc cu el?
Vorbeste de ceva vreme de o anumită Claire.
- Claire? Nu înteleg. - Cu el trebuie să tii garda sus.
Tot timpul. E valabil si pentru dvs.
Mă simt atât de prost...
- Promiteti-mi că nu-i spuneti. - Promit.
Asteptati de mult? Trebuia să sunati.
- Prefer să discutăm personal. - De ce? S-a întâmplat ceva?
Va veni unul dintre asistentii mei azi. Te rog să-i dai Vaucanson-ul asa cum e.
- Bine, cum doriti. - Spune-i cât îti datorez.
- O să te plătească pe loc. - Cred că merit o explicatie.
Nu esti un om de încredere si discret cum credeam.
Ce ciudat e să le văd perfecte si lustruite.
Parcă nici n-ar fi ale mele.
- Cred că nu lipseste nimic. - Ba lipseste ceva.
Cum ti-ai putut trăi aici
cei mai frumosi ani din viată, draga mea?
- Nu stiu. Asa a fost să fie. - A fost?
Încă este. Asa va fi mereu. Mereu.
Trebuie să iesi de aici si trebuie să reusesti singură.
Îmi lipseste curajul.
E o până de păianjen prin care nu voi sti să trec spre tine.
E o colectie veche.
Tatăl meu era foarte atasat de ea. N-am înteles niciodată ce era.
Alo. Bună dimineata, dle director. Da, aproape am terminat.
As vrea să rescriu ultimul capitol.
Un final mai plăcut. Dacă asta doriti...
Da, vorbim în curând. Multumesc.
Nu exclud ipoteza că face parte din ceva de mare valoare,
dar n-as putea spune din ce anume.
- Mă întreb deseori dacă... - Ce?
Dacă te interesează mai mult mobila si tablourile mele decât mine.
- Cum poti spune asta? - Nu trebuia să te invit aici.
Am găsit componentele lipsă. Vrei să-l termini de construit?
E problema dumitale.
M-a căutat Sarah acum câteva zile.
Părea foarte nemultumită de relatia voastră.
Si ati venit să-mi dati sfaturi?
N-as îndrăzni.
În privinta femeilor tu esti expertul.
Bine, putem continua de unde am rămas, dacă doriti.
Dar cu două conditii.
Prima ar fi să nu mă mai implicati în viata dvs personală.
- Si a doua? - Să-l luati înapoi.
Nu m-a entuziasmat robotul Vaucanson din cauza banilor.
- L-am adus înapoi. E în masină. - Si noile piese?
Va trebui să mai ai putină răbdare pentru asta.
Au legătură cu viata mea personală.
Nu stiu si nici nu vreau să aflu.
Dacă ati fi constrâns să alegeti între Claire si robot azi...
ce ati alege?
- Acesta. - O alegere excelentă, dle Oldman.
Dacă nu e măsura potrivită, spuneti dnei să vină oricând doreste.
Multumesc. O să-i spun.
Claire, eu sunt.
Claire, am adus prânzul.
Claire? Claire, răspunde-mi!
Claire! Claire!
Claire?
Claire, esti aici?
Claire!
Scuzati-mă, a văzut cineva o fată iesind pe poarta vilei de vizavi?
Nu, n-am văzut.
Ati văzut pe cineva iesind din vilă?
O tânără de statură medie, cu păr saten, putin cam palidă.
- Cred că am văzut-o eu. - Da?
Nu am văzut-o iesind, dar se îndepărta de poartă.
- Când? - Azi dimineată. Luam micul dejun.
- Ce poti să-mi mai spui? - Nu stiu. Părea cam ciudată.
- Ciudată? În ce directie s-a dus? - A luat-o spre parc.
Idiotule!
- Alo? Virgil? - A dispărut.
- Cine? Ce se întâmplă? - Claire. A dispărut.
- Glumiti? - Am căutat peste tot.
A fost văzută plecând azi dimineată.
- Vreti să vin acolo? - Da, te rog.
S-a mai întâmplat vreodată?
V-am spus, nici măcar prin ferestre nu se uita.
Stătea după jaluzele.
Avea prieteni? Persoane la care să se fi dus?
Stătea mereu la calculator. Vorbea cu cineva.
Dar sub diferite pseudonime.
Dacă a iesit afară, nu se poate să fi ajuns departe.
- Asa sper. - Am înconjurat deja de trei ori.
- Alo. - Domnul Oldman?
Lambert, a sunat dra lbbetson?
- Nu. - Dacă sună, anuntă-mă imediat.
Vă anunt. Dle Oldman, n-as vrea să cred că ati uitat.
Ce să uit?
Vă rog, luati loc.
Primul lot. O oglindă barocă din mijlocul secolului XVIII.
Sculptură în lemn cu frunze aurii, ornată cu motive florale si ghirlande.
Partea superioară a ramei...
Sculptură în lemn cu frunze aurii, ornată cu motive florale si ghirlande.
Partea superioară a ramei este împodobită cu bufnite.
Începem de la 130,000 de euro. 140,000.
150,000 la domnul din stânga mea.
160,000, la doamna din spate. 170,000. 180,000 la telefon.
200,000 la domnul din stânga, din sală. 220,000.
250,000 la telefon.
Încă nu stim nimic, dle Oldman.
Eu continuu să caut pe aici. Robert face cercetări mai extinse.
- Vă sun mai târziu. - Bine.
280,000. 310,000 de euro. Alte oferte? Adjudecat!
Virgil? Verific spitalele. Deocamdată nimic.
- Continuă căutările. - O vom găsi. Păstrăm legătura.
Multumesc, Robert.
Lotul al doilea.
Un sifonier fabulos din secolul al XVIII-lea
din nuc, paltin, stejar si frasin.
Cornisa superioară este încrustată
si are două canate gravate cu motive arhitecturale,
încadrate de gravuri cu fructe si măsti.
Trei coloane spiralate flanchează usile.
Corpul principal are două desene.
Ce se întâmplă?
Sincer, nu mai avem ce face. Trebuie să anuntăm politia.
Ar apărea în toate ziarele, Robert.
Mă vor implica si pe mine. Să mai asteptăm putin.
- Ce sperati să se întâmple? - Să se întoarcă. Să apară.
Sau să aflăm unde se află.
Cineva cu afectiunile ei nu dispare din senin.
Depinde.
Oricât de acută ar fi o fobie, uneori dispare de la sine.
- Dar de ce să fi fugit? - Poate s-a întâmplat ceva între voi.
Ceva care s-o determine să ia o asemenea decizie.
Stii foarte bine că asa ceva este imposibil.
Esti singurul din lume care stie tot ce s-a întâmplat între noi.
Scuzati-mă un minut.
- Alo. - Regret, dle Oldman.
Am sunat la toate editurile, dar nu o cunoaste nimeni.
Au spus că nici măcar ei nu cunosc
identitatea celor ce scriu sub pseudonim.
Nu mi-as fi imaginat vreodată că tu vei intra într-o asemenea încurcătură.
- Nici nu stiu cum să te ajut. - Nu trebuie decât să mă asculti.
Având în vedere afectiunea ei mi se pare putin probabil să fi fugit.
As spune mai degrabă c-a fost răpită sau ceva similar.
Putin probabil. Nu cred să fi avut dusmani.
Poate că cineva o fi devenit
atât de captivat de ea încât a luat-o cu forta.
- Dar cine? - Mă îndoiesc de-o vreme de Robert.
Tânărul? După cum mi l-ai descris nu pare genul.
Din punct de vedere literar se potriveste scenariului.
Tânărul cavaler care salvează domnita
din ghearele bătrânului incapabil de iubire.
Da, în literatură. N-o lua razna, Virgil.
O fi avut motivele ei să dispară.
Nu-mi imaginez ce motive.
De curând a experimentat senzatii si sentimente
incompatibile cu fuga.
În locul tău n-as fi atât de sigur.
Sentimentele oamenilor sunt ca operele de artă.
Pot fi simulate pentru a părea identice originalului.
Dar rămân o simulare.
- Simulare? - Orice poate fi simulat, Virgil.
Bucuria, suferinta, ura. Boala... însănătosirea...
Chiar si iubirea.
- Alo. - Dle Virgil, mă auziti?
Am omis ceva.
Sunteti sigur că nu mai există si alte încăperi secrete în vilă?
Nu-mi amintesc să existe si alte usi precum cea de la camera drei lbbetson.
Claire!
Singurul loc în care n-am căutat este mansarda. Dacă doriti...
Stiai că dra Claire e scriitoare?
I-am auzit părintii vorbind despre asta.
Si că-si semnează cărtile cu un pseudonim?
Asta nu stiam. Sincer să fiu, nici nu i-am văzut cărtile.
- Nu cred că le voia prin casă. - Claire?
Ne irosim timpul. Nu există alte încăperi secrete.
- Ar trebui să... - Taci!
Te-ai întors?
Claire?
Claire? Aud că esti acolo. Răspunde-mi.
Te-ai întors... Te-ai întors...
Bineînteles că m-am întors. Îti era teamă că nu mai vin?
Credeam că m-ai părăsit. Ca data trecută.
Ca data trecută?
Când ne-am întors de la Praga.
Claire!
N-o să te părăsesc niciodată.
Eram fericită la Praga. În acel restaurant neobisnuit.
Am fost acolo cu primul si unicul meu iubit.
Era mai mare decât mine.
Când ne-am întors din acea excursie...
într-o după-amiază ne plimbam prin centrul orasului...
A intrat o masină în noi.
Când mi-am revenit, el nu mai era acolo.
M-am întors acasă si n-am mai iesit niciodată.
N-am mai dormit niciodată cu o femeie.
De fapt nici n-am închis ochii.
Am privit-o toată noaptea. A fost nemaipomenit.
Bun venit în clubul adultilor.
Ati reusit s-o faceti să se îndrăgostească.
Am avut un profesor bun.
În sfârsit mi-am dat seama unde se ascundea piticul.
Trebuie să fi avut un piedestal aici,
micutul intra acolo, iar vocea lui reverbera din interior.
Cred că era de mare efect.
Robert, crezi că este posibil să simulezi iubirea?
Având în vedere ce spuneati despre falsificările în artă
as spune că nu poate fi simulată în totalitate.
Dacă putem afirma că iubirea este o operă de artă.
Ar fi fost fabulos să fie asa, nu?
Cum s-ar vinde la licitatie?
Cei mai buni ofertanti ar fi retrăit
cele mai mari povesti de dragoste care au existat vreodată.
Sper că nu ti-am distrus povestea de dragoste cu Sarah.
Nu e nicio problemă. Nicio problemă.
Cu o supapă nouă, două motoare, o sigurantă si va fi ca si nouă.
Ca în prima zi.
- Ce vreti să faceti acum? - Vreau s-o conving să iasă din casă.
Eu n-as insista prea tare dacă as fi în locul dvs.
E prea fragilă.
Veti vedea că atunci când vă veti astepta mai putin,
lucrurile se vor rezolva de la sine, în mod firesc.
Alo. Alo. Virgil? Virgil, tu esti?
Virgil! Virgil!
Virgil!
Ajutor!
- Îl ducem la etajul doi? - Da, îl asteaptă radiologul.
- De ce spui că nu-ti place? - N-am simtit vreodată că am o casă.
Locuiam ca într-un hotel. Veneam seara, dormeam dacă puteam,
iar dimineata plecam în altă parte.
Hai să ne întoarcem înăuntru.
Pare concepută pentru a primi multe persoane.
Da, însă planul nu a fost pus niciodată în aplicare.
Exceptând petrecerea de inaugurare.
Eram neîncrezător în ceilalti într-o asemenea măsură
încât îi tineam pe toti la distantă de "hotelul" meu personal.
Am fost un fraier.
Chiar si acum mă deranjează să văd cameristele plimbându-se prin casă.
După cină le trimit acasă.
N-am gresit când am afirmat că semănăm foarte mult.
Da, aveai dreptate. Datorită tie am înteles.
- Unde mă duci? - Vei afla în curând.
Închide ochii. Îti spun eu când să-i deschizi.
Nu-ti fie teamă. Te conduc eu.
Niciodată nu mi-au plăcut jocurile la care trebuia să închid ochii.
Ai grijă la treaptă.
Încetisor, te rog.
Aproape am ajuns. Rămâi pe loc.
Deschide ochii.
Nu pot să cred...
Este coplesitor.
Sunt colectia mea de-o viată.
Deci nu sunt prima. Ai mai avut si alte femei.
Da. Le-am iubit pe toate, iar ele mi-au împărtăsit iubirea.
M-au învătat să te astept.
Iar acum că esti aici, am vrea să vii să locuiesti cu noi.
Să transformi acest frumos "hotel" în căminul tău.
Indiferent ce s-ar întâmpla, vreau să stii că te iubesc.
Si eu te iubesc.
Catalogul mobilei si tablourilor scoase la licitatie din vila lbbetson
este gata.
Felicitări, Virgil! E o editie deosebită!
Mă întreb cine o să cumpere atâtea minunătii! Scuze.
Nu-mi pot stăpâni nerăbdarea de-a afla ce părere ai.
Nu-ti place?
Nu-i asta, numai că...
De când am hotărât să vin să locuiesc cu tine
mă gândeam să nu mai vând.
As vrea să păstrez totul cum era.
- Înteleg. - Esti sigur?
Crede-mă, as fi făcut acelasi lucru dacă eram în locul tău.
Mâine vor fi din nou toate la locul lor.
Bravo, Virgil! Da! Foarte tare!
Pentru cel mai ghinionist si norocos catalog din cariera mea!
Merită să toastăm pentru asta!
Noroc!
Si dacă tot mi-ati devenit ca o familie,
vreau să fac si eu un anunt important.
Săptămâna viitoare am o licitatie la Londra.
Va fi cea mai frumoasă din întreaga mea carieră si cea din urmă.
Se spune că a fost văzut recent în compania unei dame.
- Cine, Virgil? - Da!
A înteles în sfârsit că cea mai mare perversiune sexuală e castitatea.
Asa este!
Cum te simti pe scenă pentru ultima oară?
Mai bine ca niciodată.
Asteptările plutesc în aer. Au venit să mă vadă o multime de colegi.
Ce drăgut din partea lor!
Îsi manifestă prietenia stiind că nu vor mai fi nevoiti să mă suporte.
În orice caz, sunt fericit, Claire. Mi-ar fi plăcut să fii aici.
Si mie. Dar nu sunt încă pregătită să călătoresc.
Am avut ameteli ieri în masină.
Nu te descuraja. Avem tot timpul din lume.
- Suntem gata, dle Oldman. - Vin.
Ai mai vorbit cu tinerii nostri prieteni?
Tot timpul. Nu mă lasă nicio clipă singură, dacă asta te preocupă.
Bun. Transmite-le prietenia mea.
- Am auzit că trebuie să pleci. - Da.
- Abia astept să mă întorc acasă. - Succes, dragul meu!
12,110,000 de lire sterline. Oferă cineva mai mult?
12,300,000 de lire sterline.
Altcineva? 12,500,000 la telefon. Oferă cineva mai mult?
Suntem la 12,500,000. Adjudecat! Pentru 12,500,000 de lire sterline.
Doamnelor si domnilor, vă multumesc.
- Felicitări! - Multumesc.
- Acum am voie să te salut în public? - Billy!
Ai fost fantastic, prietene. Mă bucur pentru tine.
O să-mi fie dor de tine.
- O spui de parcă n-o să ne mai vedem. - Sigur c-o să ne mai vedem.
Dar sunt nostalgic când mă gândesc la toate explorările noastre.
- O să-ti treacă. - Virgil.
Pentru a-ti aminti ce mare artist as fi putut fi dacă credeai în mine,
o să-ti trimit un tablou de-al meu.
Îti promit că nu-i dau foc!
Claire? Claire, m-am întors.
Claire?
- Ai văzut-o pe dra Claire? - Nu, dle.
Claire?
Unde esti? Claire.
Dle Oldman, probabil a iesit în oras.
La fel ca ieri. Sarah si Robert au venit după ea si s-au întors la prânz.
Bine.
"În fiecare fals se ascunde ceva autentic."
Sunt perfect de acord. O să-mi lipsiti, dle Oldman.
"În fiecare fals se ascunde ceva autentic."
Sunt perfect de acord. O să-mi lipsiti, dle Oldman.
"În fiecare fals se ascunde ceva autentic."
Sunt perfect de acord. O să-mi lipsiti, dle Oldman.
"În fiecare fals se ascunde ceva autentic."
Sunt perfect de acord. O să-mi lipsiti, dle Oldman.
"În fiecare fals se ascunde ceva autentic."
Sunt perfect de acord. O să-mi lipsiti, dle Oldman.
"În fiecare fals se ascunde ceva autentic."
Bună dimineata, dle Oldman! Avem musafiri astăzi.
Ar trebui să vă bucurati. Uitati cine a venit să vă vadă.
Ce mai faceti, dle Oldman?
V-am adus corespondenta si câteva reviste.
Acum câteva zile au fost aduse obiecte de mobilier la vila de vizavi.
Ati observat?
Cred că da, desi nu văd prea multe de aici.
Întrebati-o pe ea.
Claire, ascultă putin ce vrea să te întrebe domnul.
Da, iar a doua zi au venit alti muncitori si au luat totul.
A doua zi?
În 18 luni au fost trei livrări si trei mutări.
Am fost aici cu ceva timp în urmă. Îti amintesti?
- Nouă. - Ce vrei să spui?
Ai fost aici de nouă ori. Azi e a zecea oară.
Mă întrebam dacă ai văzut o femeie iesind din vilă.
- Înăltime medie, păr saten, palidă. - Da.
- A iesit de 231 de ori. - Esti sigură?
Apoi de alte sase ori.
Într-un an si jumătate am văzut-o iesind de 237 de ori.
Ce v-am spus? E un fenomen. tine minte tot.
Nu este posibil.
Tu ai fost la vilă de 63 de ori.
De 36 de ori ziua si de 27 de ori noaptea.
Cu exceptia noptii accidentului. 144.
- 144? - Numărul de telefon al ambulantei.
Vila e disponibilă acum.
Dacă te interesează, îti obtin un pret bun.
- Cine e proprietarul? - Eu. Dar nu stiu ce să fac cu ea.
- Uneori o închiriez cineastilor. - Cineastilor?
În ultimii doi ani
a fost închiriată de inginerul care se ocupă de liftul
care mă duce acasă.
E un băiat foarte simpatic.
Poate face orice. Nu există ceva ce nu poate repara.
Si mă pupă tot timpul. Îmi aduce flori.
Pentru Virgil, cu prietenie si recunostintă. Billy.
Poftiti înăuntru. Am mobilat-o cum ati cerut.
Mâine vor fi aduse bagajele dumneavoastră.
Voi trece mai târziu să vă aduc o copie după contract.
Dacă mai doriti ceva, vă rog, nu ezitati să mă sunati.
Virgil, indiferent ce s-ar întâmpla, vreau să stii că te iubesc.
Sunteti singur, dle?
Nu. Astept pe cineva.
Traducerea si adaptarea: Kprice subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania