Scuzaţi-mă, domnişoară.
N-am de ales decât să vă trezesc.
Familia Heelshire nu e acasă pe moment.
Îşi cer scuze, domnişoară şi vă cer să aşteptaţi în salonaş.
Pare ceva ieşit din poveşti, nu-i aşa?
Numai voi, americanii, aveţi grijă de asta.
Vă duc lucrurile înăuntru.
Mulţumesc.
E cineva acolo sus? Bună.
E cineva aici?
Bună.
Scuze.
Crezi sau nu, am încercat să nu te sperii.
Nu, scuze că am sărit.
Am crezut că e cineva aici.
Ai avut dreptate.
Scuze, e o prostie.
- Eşti domnul Heelshire? - Nu!
Ştiu că nu eşti.
Nu, sunt tipul care fac cumpărăturile.
Bărbatul ce face cumpărăturile.
Eu deţin magazinul, de fapt.
- Bun. Apropo, sunt Malcom. - Bună.
Tu trebuie să fii aici pe post de dădacă.
Da, Greta Evans.
Am nişte cumpărături de despachetat vrei să mi te alături?
Pot să-ţi ofer un tur al acestor locuri exotice.
Cum ar fi cămara şi dulapul de pâine.
Te interesează?
Sună grozav, sigur. După tine.
- Americancă, nu? - Da.
E prima mea călătorie în Anglia.
Lasă-mă să ghicesc.
California, nu?
Montana.
- Aici? - Da, pe-acolo.
Normal sunt bun la astea.
Sunt înzestrat.
Înzestrat?
Prognosticator, clarvăzător, cum vrei. O bunică citea în frunze de ceai.
Mama citea în palmă, aşa că...
Bine, tu în ce citeşti?
- Eu? - Da.
- În guma de mestecat. - Bine.
Nu ne alegem darurile, dră Evans.
Dacă-mi permiţi. Să-ţi arăt.
Să-ţi permit...
Da, să-ţi ghicesc în gumă. Sunt profesionist, crede-mă.
Interesante urme de dinţi.
Văd că eşti scriitoare.
Din Phoenix, Montana. Ai venit să te inspiri din viaţa la ţară britanică
şi să scapi de viaţa ta agitată din SUA.
- Nu. - Pe aproape.
Nu aşa... Nu.
- Bine, încă o încercare. - Bine.
Bine, una singură.
Bine, văd unde am greşit. Acum e evident.
Văd un trecut întunecat. Fugi de cineva, nu?
Aşa pare.
Categoric nu.
Mă tem că fost cea mai bună încercare a mea să flirtez.
Crezi sau nu, sunt considerat fermecător aici, în ţara asta.
În regulă.
Incredibil cum oricare reuşim să procreăm.
Pâine?
Da, în dulăpior.
Cum e familia?
Sunt drăguţi.
Sunt foarte generoşi.
Oamenii buni pe care ai vrea să-i întâlneşti.
Şi fiul lor, Brahms?
Brahms...
E... nu ştiu cum să-ţi explic...
Doamnă Heelshire...
Mă bucur să vă întâlnesc în sfârşit.
Unde-ţi sunt încălţările?
Brahms e tare încântat să te cunoască, n-a mai cunoscut un american.
Şi eu sunt foarte încântată să-l cunosc.
Sunt sigură că mi-am lăsat papucii aici.
Vor apărea. E Brahms. Poate fi... jucăuş.
- Presupun că ai mai adus şi alţii. - Da.
Să ne grăbim, i-am lăsat să ne aştepte destul.
Numele ei e dra Evans. Vreau să te comporţi bine.
Pare tare isteaţă. Şi îmi place cravata aia.
Gavin...
Dră Evans, ţi-l prezint pe dl Heelshire.
Dră Evans.
Iar el... e fiul nostru, Brahms.
Văd că l-ai cunoscut pe Brahms.
Ce mai faci, Brahms?
Ia-o uşor cu dra Evans.
A bătut drum lung doar ca să te cunoască.
Am plecat. Facturile sunt pe masă.
Încântat să vă cunosc, dră Evans.
Sper să ne vedem la următoarea livrare.
- Mulţumesc, Malcom. - Cu plăcere.
Mă bucur să te cunosc, Brahms.
Sper că putem fi prieteni.
Gavin, te rog, du lucrurile drei Evans în camera ei.
Dră Evans, am putea începe. Am multe să-ţi arăt.
Vei fi singură aici, crezi că te vei descurca?
Da, sigur.
Am avut deja câteva potenţiale doici.
Brahms le-a respins pe toate.
Nu erau aşa de tinere şi frumoase ca tine.
Îl vei trezi şi îmbrăca în fiecare dimineaţă la 07.00.
Vei găsi haine curate în spatele tău.
Aşadar, ar trebui...
Să-l trezeşti şi să-l îmbraci. Înveţi cel mai bine făcând-o.
Trezeşte-te, Brahms.
Nu ştiu pe tine, dar pe mine cu siguranţă nu mă va trezi.
E timpul să te trezeşti, Brahms.
Nu-i un bebeluş, dră Evans.
Nu trebuie să-ţi faci griji că-l răneşti.
Scuză-mă.
Să-i arătăm acum drei Evans cum te îmbrăcăm.
Aş lăsa-o pe ea s-o facă, dar mă tem că stăm toată după-amiaza.
Brahms are 3 ore de lecţii
5 zile pe săptămână şi aş vrea să începem citind poezie.
Ştii vreo poezie, dră Evans?
Ştiu cuvintele de la câteva cântece.
Ei bine, nu trebuie să fii poetă, fireşte.
Te va ajuta oricare din aceste cărţi.
Dar va trebui să le citeşti cu voce tare.
Desigur.
Da, sigur.
Excelent.
Următoarea e evaluarea muzicală.
Brahms, trebuie să stai drept.
Ca un băieţel cuminte.
Muzica, dră Evans.
Nu ştiu cum ar putea continua Brahms fără muzica lui.
E lumea lui. Îi place puţin mai tare decât prefer eu, dar
îl bucură atât de mult, că nu îndrăznesc să dau mai încet.
Nu aruncăm mâncarea, dră Evans. Asta-i casă de ţară.
Ştii ce înseamnă asta?
Nu.
Înseamnă că suntem mereu în luptă cu elementele exterioare.
Vremea, plantele şi paraziţii.
Mai ales paraziţii, dră Evans.
Aşa că, luăm anumite măsuri împotriva lor.
Scumpule.
Dl Heelshire îţi va explica restul îndatoririlor.
Mâncarea se aruncă aici.
Mulţumesc.
Acum îţi voi arata capcanele.
Facem tot ce putem ca să menţinem casa...
Apropo, nu mai folosim şemineul.
E defect, şi regretabil, ultimul meşter pe care l-am avut
n-a făcut decât să ne ţină cu fereastra închisă.
Personal, nu cred că toate astea sunt necesare, dar
dna Heelshire e convinsă că şobolanii vor intra în pereţi
iar Brahms nu a fost niciodată prea ataşat de animale.
A fost întotdeauna foarte ruşinos.
Foarte timid.
Ştiu cum îţi par toate astea şi ca să fiu cinstit,
nu-s sigur cum vei înţelege totul.
Încetul cu încetul şi apoi, totul deodată, presupun.
Încerc să-ţi spun că oricum ar părea din exterior,
fiul nostru e aici, cu noi.
Înţelegi, dră Evans?
- Da. - Bine.
Asta-i foarte bine.
Isuse blând şi cumpătat, Priveşte la copilaş,
Milă, simplitatea mea, Las-o s-ajungă la tine.
Dumnezeu s-o binecuvânteze pe mamă, Dumnezeu să-l binecuvânteze pe tată.
Dumnezeu s-o binecuvânteze pe Greta, Dumnezeu să mă binecuvânteze pe mine.
Amin.
Ai fost un băiat aşa de cuminte azi, Brahms.
Te-ai comportat ca un mic gentleman.
Mami e tare mândră de tine.
Ne laşi o clipă să vorbim în particular cu Brahms?
Sigur.
Te vrea, dră Evans.
Nu ştiu, totul e înfiorător.
O casă enormă în mijlocul pustietăţii. Nu sunt vecini,
ferestrele nici nu se deschid şi presupun că n-au nici Wi-Fi.
Greta, ştii că nu poţi renunţa, situaţia e perfectă pentru tine.
Nu pot să profit de ei.
Nu, tocmai ai fost plătită ca doică la o păpuşă.
Să fi văzut cum vorbesc cu ea.
Da, e cam sinistru, dar pentru doar câteva luni.
- Te poţi descurca. - Sandy, cred că nici 2 săptămâni.
Ai nevoie de banii ăştia. Ai nevoie de ei.
Treci peste, uită ce s-a întâmplat.
Vei fi bine.
Sigur.
Ce?
E vorba de Cole. A sunat non-stop.
A venit acasă şi a speriat-o pe Morgan de moarte.
Ce i-ai spus?
Nimic. Şi n-am să-i spun nimic.
Ar trebui să te gândeşti la un ordin de restricţie.
Bine, nu te băga.
Dacă întreabă, spune-i că nu ştii unde sunt.
- Ştiu, ştiu. - Ştii asta.
Nu suport să te văd rănită din nou.
Cum ai putut?! Uite ce ai făcut!
Aşteaptă să-i spun tatălui tău.
Ai făcut asta!
Mami trebuie să plece şi tu trebuie să fii un băiat cuminte.
Pentru că ne-ai promis.
Îmi cer scuze pentru grabă, dră Evans.
De mulţi ani n-am mai avut vacanţă şi suntem nerăbdători să plecăm.
Şi Brahms pare a fi tare ataşat de tine.
Îmi doresc să am oportunitatea ca să-ţi explic
particularităţile unui copil unic aşa ca Brahms.
Dar îţi vei da tu seama, sunt sigur.
Am să te ajut cu câteva lucruri.
Un program, regulile. Dna Heelshire a avut amabilitatea să le scrie.
Regulile ar putea părea prosteşti, dar e important să le urmezi.
Brahms nu e ca ceilalţi copii, poate fi special.
Mă tem că s-ar putea să-l fi răsfăţat puţin de-a lungul anilor.
Haide, Molly!
Malcom va aduce o dată pe săptămână cumpărăturile şi plata ta.
Sunt sigur că-ţi va răspunde la alte întrebări pe care le ai.
Scuze, sunt puţin distras.
N-am mai plecat de mult undeva.
Fii bună cu el şi el va fi bun cu tine.
- Fii rea cu el... - Va fi bună cu el...
Nu-i aşa, dră Evans?
Da, am să-l tratez ca pe propriul meu fiu.
Îmi pare aşa de rău.
Haide, dragă, e timpul să plecăm.
Bine, Brahms, dar îmi dai fiori.
Isuse, abia am ajuns aici şi am s-o iau razna.
Bună, sunt Sandy, lasă un mesaj...
Sau nu.
Bună, sunt eu, din nou.
Sună-mă când poţi şi mai trimite-mi nişte reviste.
Orice cu... de fapt, orice.
Bine.
Alo?
Sandy?
Cole?
Ai nevoie de o plimbare?
Aşadar, toată mâncarea aia merge la gunoi.
Nu, nu toată.
Dl Heelshire mănâncă ceva din ea. El nu-i prea strict cu toate astea.
Puteai să mă avertizezi.
Ca să-ţi stric surpriza?
Mulţumesc.
Dacă tot am vorbit de surprize, plata pe prima săptămână.
Pentru o treabă bine făcută.
Mulţumesc.
Dar trebuie să te întreb.
Da, sunt singur.
Crezi sau nu.
Care-i povestea cu păpuşa?
Da.
A fost un incendiu. Brahms n-a supravieţuit.
A fost când a împlinit 8 ani. Ce tragedie!
Păpuşa a apărut puţin după aceea.
Ştiu că pare ciudat, al naibii de ciudat.
Aşa de inofensiv, un mod de a face faţă.
Îmi imaginez ce greu e să pierzi un copil.
Aşadar, a murit acum 20 de ani.
Cam de vârsta ta.
Au trăit aşa 20 de ani?
Şi de 7 ani caută o doică.
Probabil c-o iei razna în casa asta, nu?
Poate e bine să ieşi. Să-ţi arăt faimoasa viaţă de noapte din Norwich.
Nu cred că Brahms va spune cuiva.
Nu ştiu... tocmai am ieşit din ceva.
Nu, asta nu-i ceva.
Te asigur că asta-i...
O curtoazie profesională dat fiind că suntem angajaţii aceloraşi oameni.
E o îndatorire, asta e. Nu voi face nicio plăcere din ea,
de niciun fel, promit.
Da?
Bine, da.
Realizezi că sunt mai mulţi bani de cât câştig eu într-o lună.
Şi ţi i-a dat numerar?
Da, în lire.
Ce faci?
Mă îmbrac.
Malcom îmi va face un tur al oraşului.
E o întâlnire?
Nu-i o întâlnire. Nu-i spunem întâlnire.
E mai mult o curtoazie profesională.
Cum de nu e asta o întâlnire?
Lucrăm pentru aceiaşi oameni, nu?
Da, bine. Îţi place?
Nu ştiu, voi vedea.
Să ghicesc, bei un pahar de vin roşu.
Poate.
Ştiu că mergi la o întâlnire, Gerti.
E bine pentru tine că ieşi.
Nu încerca să negi pentru că-i tipul cu cumpărăturile.
Greta?
Hei, eşti acolo?
- Scuze. - Ce s-a întâmplat?
Nimic, e Brahms.
Brahms?
E o păpuşă.
Hainele mele!
Alo?
Malcom, dacă eşti tu, nu-i amuzant.
E cineva acolo?
E cineva aici?
Malcom!
Aici sus!
Malcom!
Dumnezeule, sunt aici!
Malcom!
Greta?
Malcom, Malcom!
Ai petrecut noaptea acolo?
Era să plec atunci când am auzit pe cineva.
Pariez că n-am mai fost nimeni acolo de ani de zile...
Bine, un mister rezolvat.
Să verific restul casei.
Nu e nimic.
Am verificat fiecare colţişor din căsoiul asta frumos şi ciudat.
Toate ferestrele sunt închise.
Casa e curată, bine?
A fost ceva aici, o ştiu.
Hainele mele.
Am fost somnambul când eram mic.
Eu n-am fost.
Aş mai putea rămâne. Să mă asigur că n-avem un hoţ politicos în mâinile noastre.
Venind aici, luând nimic şi să încuie tot înainte să plece.
Nu e nicio problemă, oricum sunt aici.
Eşti sigur?
Categoric.
Bine.
Ai mai făcut asta înainte?
Uneori.
Anunţă-mă când eşti gata să joci pe bani.
Nu, mulţumesc.
Spune-mi despre Brahms.
Ţi-am spus despre tot ce ştiu.
Asta a fost cu adevărat o faţă groaznică de poker.
Bine, ce vrei să ştii?
Cum era?
Adevăratul Brahms?
Trebuie să ştii că există două variante în oraş.
Varianta politicoasă şi varianta de cârciumă.
Şi adevărul e undeva între.
Care-i varianta politicoasă?
Era un băiat minunat şi e o tragedie că a murit de tânăr.
Şi varianta de crâşmă?
Nu era aşa de minunat.
Era închis şi ciudat.
Care-i adevărul?
Când am venit aici pentru o livrare
nu ştiam că era ziua de naştere a lui Brahms sau că va fi.
Dna Heelshire deschidea cadourile cu păpuşa în sufragerie.
Iar dl Heelshire... era aici.
Abătut.
Băut şi-şi mormăia că nu mai putea s-o facă.
I-am spus că revin, dar el mi-a zis să intru.
Să beau ceva cu un bătrân, aşa că am făcut-o.
Am băut câteva pahare, am vorbit despre vreme
şi în sfârşit, am avut curajul să-i pun întrebarea.
Cum era adevăratul Brahms.
S-a uitat la mine cu o privire dezolantă.
Şi mi-a părut rău că l-am întrebat.
Mi-a spus un cuvânt...
Ciudat... a spus... ciudat.
Şi asta a fost. Presupun că ăsta-i răspunsul pe care-l vei primi.
E rândul meu.
Eşti sigură că vei fi bine aici singură?
Da.
Aşadar, prietenul ciudaţilor care pretind că păpuşa e fiul lor
ţi-a spus unele lucruri. Pare o judecată adevărată.
Nu-i aşa. Nu era obligat să vină să verifice toată casa.
Nu, ai grijă! Te vei trezi în mijlocul nopţii
şi va sta lângă tine într-o rochie uns cu ruj pe toată faţa.
Vorbesc serios.
Sunt oameni răi în lumea asta.
Ar trebui să ştii asta mai bine ca oricine.
Dacă tot am amintit de asta...
A trecut Cole pe acasă. Striga şi trăgea de uşă.
Spunea că vrea să-ţi trimită o scrisoare să se scuze.
Te rog, spune-mi că nu i-a dat adresa mea.
Nu ştia cum să scape de el, are 10 ani.
Îmi pare rău, Greta.
Nu, eu ar trebui să-mi cer scuze pentru că te-am băgat în asta.
Nu trebuie, suntem o familie, iar tu n-ai greşit cu nimic.
Totul a fost din vina lui.
Dumnezeule, nici să nu te uiţi.
N-am să mă uit la nimic din ce-mi trimite ticălosul ăla.
Totul se plăteşte.
Alo?
Isuse!
Alo?
Cine e?
M-am trezit, vino să te joci cu mine, Greta.
Greta?
Cine e?
De ce nu urmezi regulile?
Ce faci?
Promit că voi fi cuminte.
Vei fi plătită pentru asta.
Asta-i ceea ce vrei?
Bine.
Alo?
Greta, sunt Malcom.
Bună, e un lucru ciudat.
Când am ajuns, dna Heelshire mi-a spus
că Brahms mi-a luat papucii şi că era jucăuş.
Am crezut că glumea.
Eşti bine? Ce-i cu papucii, i-ai găsit?
Nu-i vorba de papucii mei.
Nu-s sigur despre ce vorbeşti, dar...
Trebuie să închid.
Fiul nostru cel drag. Cuvintele nu pot descrie...
Nu ne vom întoarce. Dumnezeu să ne ierte pe toţi.
E timpul, draga mea.
Trezeşte-te.
Am mers la uşă şi-am văzut aceste lămpi apropiindu-se rapid în beznă.
A merg singură s-o întrebe pe soţia hamalului?
Da, cât de departe e? 75 de kilometri!
Ce drum lung. Mă întreb dacă dnei nu-i e teamă să te lase aşa de departe.
Îmi amintesc puţin din călătorie.
Ştiu doar că ziua mi-a părut...
... pare să calatorească peste sute de nopţi.
Somn uşor.
10. Pupă-l de noapte bună.
Am să te învăţ asta. Bine, Brahmsy?
Nu ştiam că ştii să cânţi.
Scuze, am încercat să bat.
E în regulă.
Ce cauţi aici?
Nu ai răspuns la telefon aşa că...
Am zis să fac livrarea mai devreme săptămâna asta.
Pot să revin dacă...
Nu, e în regulă. Doar că nu te aşteptam.
Am ridicat şi corespondenţa.
Sigur eşti bine?
Da.
Pune-o acolo.
Se pare că tu şi Brahms vă împăcaţi.
Da.
Am crezut că ai putea accepta oferta de noapte în oraş.
Vei afla că-s o legendă în părţile astea la dans.
Nu cred că aş putea.
De ce nu?
N-ar trebui să te comporţi ca şi cum Brahms ar fi aici.
Nu are importanţă, nu?
Fireşte că nu, am nevoie de puţină intimitate.
Mă uit la tv, fac baie, am timp pentru mine.
Bravo. Bate palma.
Poate altă dată.
Da, altă dată.
Mai bine plec.
Mă auzi?
Vrei să mănânci?
Dacă-i un spirit în casa asta, te rog, dă-mi un semn.
Brahms.
Scuze că te-am făcut să vii din nou.
Eşti bine?
Trebuie să vezi ceva. Sper că mai este.
- Ce să văd? - E viu.
- Cine e viu? - Brahms e viu.
Brahms e viu?
Ştiu că trebuie să crezi că-s nebună, la fel am crezut şi eu.
Trebuie să şterg asta ca să nu crezi că trişez.
Nu cred că înşeli. Nu-mi fac griji.
Cred c-ai luat-o razna.
Trebuie să folosim creta.
Fiindcă uneori nu se mişcă aşa mult şi e greu de sesizat.
La început am fost precisă. L-am măsurat pentru c-am vrut
să mă asigur că ceea ce se întâmplă e real.
Bine, gata.
Asta e ceva. E... ceva.
Nu mi-am dat seama înainte. Ciudăţeniile astea se tot întâmplau, dar...
Lucrurile mărunte ca...
Paşii, colierul meu, pantofii, hainele mele tot dispăreau.
Apoi mi-am amintit ce-ai zis.
Că-i timid. Că nu vrea să-l vadă oamenii, aşa că...
Dacă pleci din cameră şi-l laşi singur,
îţi va da un semn.
E ca un truc magic, nu? Doar nu crezi că-i în viaţă?
Nu-i un truc, vino.
Bine, Brahms. Iată-ne!
Bine, în regulă.
Spun să şedem puţin. Sincer. Cred că eşti puţin obosită.
Te rog, Brahms. Vreau să vadă, bine?
Ştiu că-i greu pentru tine, dar... fă-o pentru mine.
Am nevoie de asta sau trebuie să plec. Nu pot rămâne aici.
Greta, haide.
Brahms. Mai dă-i o şansă, bine?
Dacă nu se mişcă, nu se întâmplă nimic şi sunt nebună.
Încă o şansă. Bine, Brahmsy?
Unde e?
Nu ştiu. Îmi face asta tot timpul.
A plecat.
Dumnezeule.
N-a mai fost acolo până acum.
E incredibil, nu-i aşa?
Nici măcar nu ştim cu ce ne confruntăm,
dacă e o fantomă sau un spirit captiv.
Un băiat?
Brahms e un băiat.
Da, este.
A fost norocos că ai venit.
- Nu cred că a fost noroc. - Nu a fost?
Cred că am fost adusă aici cu un motiv.
E un tip în Montana cu care am avut o relaţie.
Cole, nu-i un tip de treabă.
Toată lumea m-a rugat să-l părăsesc.
Apoi am aflat că eram însărcinată.
Mi-a jurat că se va schimba.
Şi că îi părea rău.
Iar eu l-am crezut.
Apoi, într-o zi, a uitat totul şi...
Sora mea m-a dus la spital...
Şi înainte să fiu mamă am pierdut copilul.
Ceea ce încerc să spun e că...
Ştiu cum e să pierzi un copil,
la fel ca Heelshire.
Sunt conectată cu ei, cu Brahms.
Şi cu acest loc.
Are sens pentru tine?
Da.
Oricare ar fi motivul, sunt fericit că ai ajuns aici.
Mulţumesc.
Dumnezeu să-l binecuvânteze pe Malcom şi pe mine.
Şi Dumnezeu să-l binecuvânteze pe Brahmsy.
Ai fost cuminte azi.
Somn uşor.
Aşadar...
- E o cămaşă frumoasă. - Mama mi-a cumpărat-o.
- Are gusturi bune. - Ştiu.
Eşti bine?
Ce se întâmplă aici?
Ai să-ţi răneşti urechile, prostuţule.
De ce ai făcut-o?
După ceea ce s-a întâmplat e mai înţelept să vii în oraş.
Ceea ce s-a întâmplat, muzica...
A fost...
Copiii au accese de furie. E un acces de furie.
Înţeleg ce înseamnă pentru tine.
Să dăm înapoi o secundă şi să avem o perspectivă...
Nu-mi trebuie perspectivă. Ştiu exact ce se întâmplă aici.
Şi nu merg nicăieri.
Soţii Heelshires mi-au cerut să am grijă de el, iar eu le-am promis.
În aceste circumstanţe cred că vor înţelege.
M-au ales pe mine. Vor să stau aici.
Cu Brahms.
Dumnezeule!
Trebuia să-ţi spun asta înainte. N-am vrut să te sperii.
Era o fată în oraş care obişnuia să vină aici să se joace cu Brahms.
Emily Cribbs.
A venit de ziua lui Brahms şi n-a mai ajuns acasă.
I-au găsit cadavrul într-un tufiş cu craniul zdrobit.
Poliţia a decis să-l interogheze pe Brahms,
dar când a sosit, locul era deja în flăcări.
Soţii Heelshires au scăpat, dar Brahms a ars de viu.
L-au găsit pe ucigaşul ei? - Nu.
Ceea ce spun e că dacă e vorba de un spirit sau o fantomă sau...
Nici măcar nu ştiu.
Nu sunt sigur că e ceva bun.
Ceea ce-ai spus e o poveste de crâşmă.
Şi dacă nu e?
Ştiu că nu mi-ar face rău.
Nu-i sigură casa asta, bine?
Nu plec.
Încearcă să dormi ca un băiat cuminte, bine?
N-ai să-mi faci rău, nu-i aşa, Brahms?
Emily Cribbs.
Cui îi e foame?
Mie.
Să mergem să vedem.
Am crezut că vii...
Cine-i Malcom?
Voiam să-ţi trimit o scrisoare, dar mă cunoşti,
nu-mi place să scriu.
El e mititelul?
Cum îl cheamă?
Brahms.
E o glumă, nu?
Băieţelul adevărat va apărea în orice moment.
Nu mai e niciun băieţel aici.
Mă plătesc să am grijă de păpuşă.
Serios?
Asta simplifică lucrurile.
M-am gândit tot drumul cum să te conving să vii acasă
şi cum să mă descurc cu copilul.
Am lucrat la Fairview cu echipa lui Ed Bruner.
Au un contract să construiască un nou hotel.
Aşa că, e destul de lucru pentru noi toţi.
Ei bine...
E grozav, Cole. Ţi-ai dorit asta.
Înţeleg de ce ai plecat.
Avionul nostru e mâine după-amiază.
Te duc acasă.
Scuze, am intrat direct.
În regulă. El e Malcom, ne aduce cumpărăturile.
Încântat de cunoştinţă.
Ce crezi de toată chestia cu păpuşa.
Nu ştiu, încerc să nu mă bag în treburile altora.
Un om inteligent.
Poate vrei să te uiţi pe lista cu livrarea.
Da, sigur.
Mă întorc.
Ce naiba caută aici?
Tocmai a apărut.
Trebuie să plece. Nu-l poţi lăsa să stea aici.
Nu-l las.
Vrea să merg acasă cu el.
Nu se va întâmpla asta.
Dacă te va ataca?
N-o va face, crede-mă.
Am un plan.
Sună bine.
Mă bucur că te-am cunoscut.
Şi eu.
Să-mi fac griji?
Pentru Malcom?
Nu.
Poftim.
Aşadar, nu dormi în patul tău în seara asta, nu?
Nu pot aduce...
Nu, e în regulă.
Ce faci cu chestia aia?
Îl iau din calea ta. Cred că nu vrei să stea aici cu tine.
E un mititel sinistru.
Uite, Greta...
Regret cele întâmplate.
Vreau să ştiu că mă ierţi. Vreau să spui asta.
Nu pot.
Bine, dar vreau să realizezi ceva.
Nu mă părăseşti, Greta.
Nu te las să pleci. Nu contează unde te duci.
Înţelegi?
Să fii gata pentru mâine.
N-am să te părăsesc, Brahms.
Şi am nevoie de ajutorul tău.
Greta!
Eşti aici?
Greta!
Cole, ce se întâmplă?
Vino.
Ce-i asta?
PLEACĂ
- Tu ai făcut-o? - N-am făcut-o eu.
Nu te juca cu mine. Cum să nu fii tu?
Nu mai e nimeni în casa asta.
Păpuşa?
Păpuşa a scris asta?
Nu mă lua de prost, Greta.
Bine, n-ai făcut-o tu.
Păpuşa a făcut-o.
Dă-mi-o.
- Dă-mi păpuşa. - Nu.
Dă-mi păpuşa!
- Greta, dă-mi-o! - Nu, nu, lasă-mă.
Eu am fost!
E prea târziu. Dă-mi păpuşa.
Nu.
Nu glumesc!
Ia-ţi lucrurile şi pleacă de aici!
Toată lumea vrea să plec cât mai repede.
Poate...
Poate că tu mi-ai scris mesajul ăla.
Sau ai să spui şi tu că păpuşa?
Ce-a făcut Brahms?
Cole, nu înţelegi ce se întâmplă. Păpuşa...
Nu, cred că înţeleg exact ce se întâmplă.
- Dă-mi păpuşa. - Ce-i aşa specială păpuşa asta?
Cole, te rog.
Ce?
Cole!
Ce?
Ce naiba a fost asta?
Cred că trebuie să plecăm.
Ce se întâmplă?
Chiar ar trebui să plecăm.
E ceva...
Greta!
Ridică-te.
Isuse, ce-i asta!
E Brahms.
Nu se poate.
Să mergem.
E mort.
Dulapul.
- Pe aici. - Cheia.
Cheia, găseşte cheia!
Nu văd nimic. Dumnezeule!
Nimic. Trebuie să ieşim pe aici.
Să mergem.
Închide-o.
- Haide. - Merge doar sus.
- Pe unde? - Drum închis.
Malcolm!
- Doamne, ce-i asta? - Are tot ce-ar putea avea nevoie.
A locuit aici, nu?
Trebuie să găsim o cale de ieşire.
Eu sunt.
E rochia mea. Colierul şi părul meu.
Greta, am găsit o cale de ieşire.
M-a urmărit în tot acest timp.
E a ta s-o iubeşti şi s-o îngrijeşti.
Bine, haide. Pe aici. Haide.
Nu ne vom întoarce. Fata e a ta acum. E a ta s-o iubeşti...
Nu se vor întoarce.
- Haide, Greta. - A stat între ziduri şi m-a privit.
Ceva merge în jos.
Haide.
Să plecăm, repede!
E afară?
Haide, Greta! Deschide-l!
- Stai, unde pleci? - Vine.
Nu plec fără tine!
Fă-o!
Ai promis.
Fii bună, voi fi.
Vino înapoi aici.
Treci înapoi aici.
Nu mă crezi? Întoarce-te aici!
Dacă pleci, îl ucid! Îl ucid ca pe ceilalţi!
M-am întors pentru tine, Brahms.
Ţi-am spus că nu te părăsesc, nu?
Ţi-am spus că n-aş face-o.
E timpul să mergi la culcare.
Brahms, ţi-am spus că-i vremea de culcare.
Să mergem!
Ştii regulile.
Lasă aia jos, Brahms.
Treci în pat.
Am să te acopăr.
Fii băiat bun şi te culcă, Brahms, bine?
Sărută-mă.
Nu te sărut, Brahms.
Eşti pedepsit, îmi pare rău.
Bine.
Sărută-mă.
10. Sărut de noapte bună.
Traducerea şi adaptarea FlorinA