Am venit în legătură cu slujba.
Ce slujbă?
Poate am greşit locul...
Poate...
Depinde!
De ce?
Dacă eşti sau nu în locul potrivit.
Cu tine trebuia să mă întâlnesc?
Nu ştiu. Cine ţi-a spus?
Un tip pe care l-am întâlnit într-un bar.
Cine? Unde? Când?
Ziua trecută.
Va trebui să explici mai bine...
Mi-a dat asta şi a spus...
A spus că ai nevoie de...
cineva cu un talent deosebit.
Pot să fumez?
E viaţa ta.
Ce tip? Ce bar?
Freedos, pe Strada 6.
Te duci acolo des?
Uneori...
Ai băut?
Nu. De ce?
Voi indienii sunteţi ştiuţi că beţi ceva mai mult.
Cât plătiţi?
Nu am nimic de-a face cu plata. Lucrezi undeva acum?
Crezi că aş fi aici dacă aş avea de lucru?
De ce nu lucrezi?
Nu se găsesc servicii.
Poate bei prea mult?
Poate tu nu bei destul?
Ai făcut puşcărie?
E o întrebare stupidă. Pentru ce?
Tulburarea liniştii publice, jaf, furt de maşini
ca minor, atac...
Destul.
De trei ori ratat... din obişnuiţă.
- Căsătorit? - Da.
Copii? Ai copii?
De asta vrei slujba, nu?
Pentru familia ta.
Am un băiat şi o fată.
- Ce altă familie ai? N-ai fraţi? - De ce mă întrebi astea?
Familia poate fi cam sensibilă...
Uneori devine o problemă, mai ales fraţii.
Am avut unul. A murit.
Cum?
Vietnam... S-a sinucis la 10 zile după ce s-a întors.
- Asta a distrus familia ta? - Moartea?
Sinuciderea.
Îţi spun cum facem...
Hai cu mine...
Îţi mulţumesc că ai venit. Sunt mulţumit că...
- Dumnezeule! - Ce e?
Scuză-mă. Ia loc.
- Cum te cheamă? - Raphael.
Ce nume frumos...
Din păcate, ne întâlnim în aceste circumstanţe sumbre.
Ce avem aici e un joc de umbre.
Te pot servi cu ceva? Să bem ceva...
Spune-mi, ţi-e frică să mori?
Dar ţie?
Acum, nu.
Văd moartea ca o metamorfoză necesară.
Poate mai dureroasă decât moartea este izolarea.
Durere este când intrăm în lume, la naştere, deci e normal să fie şi la sfârşit.
E o transfigurare, o împlinire... a unei ecuaţii.
Ai văzut vreo femeie dând naştere?
Faţa îi este schimonosită, transpirată şi plină de durere,
dar totuşi, punctuată de bucurie.
Ştii, într-un fel, Raphael, simt că gândim la fel.
Văzând o moarte dureroasă poate o fi o inspiraţie pentru cei care nu mor.
Să vadă cât de curajoşi...
putem fi când ne vine vremea.
Este încercarea finală a curajului să înfrunţi moartea... într-o durere groaznică.
Îmi pare rău...
Dar când moartea vine pentru ultima vizită...
sfârşim prin a-i ura bun-venit.
Îmi pare că cu cât te apropii de moarte în viaţă, trecerea devine mai uşoară.
Şi lăsă în urmă cel mai frumos cadou: curajul de a înfrunta moartea.
Şi asta e cea mai frumoasă contribuţie pe care o poate face cineva.
- Oricum... - Cât voi fi plătit pentru asta?
Fiind realist, asta depinde de cât de curajos eşti...
De cât rezişti spiritual şi fizic...
Ştii, e insultător să pui un preţ pe viaţă.
Dar, dacă spunem lucrurilor pe nume...
aş spune 50.000 dolari.
Şi dacă fug?
Ştii, mi-am petrecut toată viaţa, bazându-mă pe instinct
instinct despre oameni
şi cred că un om de spiritul, cultura şi onestitatea ta... Nu.
Nu cred că ai face asta.
Te rog, ia ăştia acum şi respectă înţelegerea noastră.
Când vrei să mă întorc?
Hai să spunem peste o săptămână.
Bine...
Dă-mi o vodcă!
Dă-te jos de pe bar!
Rahat!
Hei, băutura ta! Gunoiule...
Mai este mâncare pe aragaz, dacă vrei...
Mi-am găsit o slujbă.
Ţi-ai găsit o slujbă sau... ai făcut o slujbă?
Mi-am găsit o slujbă. Una adevărată.
Ce fel de slujbă?
La un depozit în oraş. Se plăteşte bine.
Când începi?
Peste câteva zile.
Luis te-a căutat.
Sigur pe mine m-a căutat?
Asta ce vrea să însemne?
Nu ştiu...
Bună, ce faci?
Cum e... gaura, Junior?
Mai bine încetineşti să nu-ţi rupi gâtul.
Aţi dat de ceva?
Ce? Nu.
- Gaura... - Taci din gură.
Te-ai gândit că poate nu găseşti nimic?
- De când te ocupi cu aşa ceva? - Drilaj?
7 ani şi 3 luni.
Vrei un suc?
Mai repede, Junior, mai repede!
O să-şi rupă gâtul.
- Ţine! - E drăguţ.
Îţi place galben? Lui Junior îi place roşu.
- Asta e soţia ta? - Era... A fugit cu unul.
- Ţi-e dor de ea? - Păi... au trecut 30 de ani.
Se spune că timpul vindecă tot, dar uneori mi-e tare dor de ea.
- Dar Junior? - Nu-şi aminteşte.
Nu a cunoscut-o, aşa că nu se gândeşte la asta.
Ai auzit că o companie mare va cumpăra locul?
Da.
Ticăloşii!
Ne vor da afară cu buldozere. Vor distruge lumea noastră.
O, Doamne!
Lasă-L pe Doamne şi nu te mai prosti cu pisicile acelea. Sunt scârboase. Auzi?
Du-te înapoi la treabă!
- Deci, ce vom face? - Nu ştiu.
Mersi pentru suc.
Încetează, tu eşti de vină!
Curve... Prostituate... Târfe.
Târfe!
Ai grijă! Hai!
- Cât am dormit? - Toată amiaza.
Îmi pare rău. N-am vrut să dorm toată ziua.
Niciodată nu vrei.
Destul. Mergeţi înăuntru şi pregătiţi-vă de baie.
Frankie, scoate lenjerie curată pentru amândoi. Fără comentarii.
Crezi că-i poţi supraveghea? Trebuie să aduc nişte apă.
Aduc eu.
Trebuie să te duci mai în susul râului. Dacă nu, e prea murdară.
Ce mai faci?
Chiar beţi aşa ceva? Nu e de mirare că voi sunteţi pe cale de dispariţie.
- Ce vrei? - Nu am venit aici în vacanţă.
Dl. McCarthy m-a trimis să te verific. S-a gândit că poate ţi s-a făcut frică.
Te sfătuiesc să nu ţi se facă.
O să fiu acolo.
E funcţia mea să fiu sigur că vei fi.
Am spus că voi fi acolo.
Asta-i bine. Pentru că dacă nu plănuieşti
să-ţi pui familia într-un avion spre Bora Bora.
Ca să nu menţionez pe tatăl tău şchiop sau cine mai ţi-e drag în această cocină.
O să-i găsesc... şi apoi o să-i omor.
Şi apoi o să-i regulez şi apoi o să-i mănânc.
Hai, Conchise, o cicatrice nu va face nici o diferenţă.
Ne vedem în filme, Tonto.
- Ce s-a întâmplat? - Sunteţi bine?
Da, ea nu vrea să facă baie.
- Ai adus apa? - Nu, am scăpat-o.
Cum ai scăpat-o? Nu poţi face nimic bine, Raphael?
- Ce faci? Ce faci, Raphael? - Nimic.
Cum adică nimic? Ce se întâmplă?
Ce se întâmplă?
- Treziţi-vă! - Ce e?
- Ce vrei? Mamă, vreau să dorm. - Haideţi!
Grăbiţi-vă! Ţineţi ochii închişi!
- Vreau să mă întorc. - O secundă. Ai grijă!
- Cine e aici? - E fratele tău.
- O secundă. Stop! Nu vă uităţi! - Vreau să dorm.
Gata, deschideţi ochii!
- Frankie, Marta, mergeţi la joacă! - Da!
- Ce naiba e cu tine? - De unde ai banii pentru astea?
Ce a fost de data asta? Aţi jefuit un magazin, un 7-11?
Sper că a meritat să te întorci la închisoare,
să nu ne mai vezi pe mine şi pe copii.
Nu am jefuit pe nimeni.
Poţi crede ce vrei, dar eu ştiu adevărul.
Am lipsit mult, ştiu.
- Totul se va schimba, promit. - Vom vedea...
Voi avea grijă de familia mea.
Eu te ştiu de mult. Dinainte de închisoare şi alcool,
copiii nu au primit asta, ci doar "bucăţi" din tine
între perioadele de încarcerare şi escapadele alcoolice.
Vrei să-ţi susţii familia?
Trebuie s-o iubeşti mai întâi.
Frankie avea 7 ani când ai intrat ultima oară şi 10 când ai ieşit.
Marta doarme mai mult decât orice copil pe care-l ştiu. Îi e frică să fie trează.
Asta nu e lume. Ăsta e purgatoriu.
Sper că aceşti bani sunt cinstiţi.
Sper să te ghideze pe calea cea bună.
Frankie!
- L-ai văzut pe fratele tău? - De ce?
- Vreau să vorbesc cu el. - De ce?
- Aşa... - De ce aşa?
- Aşa, aşa... - Are probleme?
- Nu. - Dacă spun, o să am eu probleme?
- Nu. - Promiţi?
- Promit. - Se ascunde.
Mersi, dragă...
Mamă, hai repede!
Nu te pot auzi decât dacă foloseşti telefonul.
- Acum mă auzi? - Da.
- Pot să intru? - Nu!
- Numai pentru o secundă? - Bine...
- Vino, vreau să mergi undeva cu mine. - Unde?
- În oraş, să cumpărăm câte ceva. - Pot să rămân aici?
- Aş fi vrut să vii. - Eu aş vrea să rămân aici.
Hai! Hai!
- E o zi frumoasă, nu? - Cred că da...
Obişnuiam să fac plimbări ca asta cu tatăl meu, când eram copil.
Dar nu aici. Nu am locuit întotdeauna aici.
Stăteam sus pe dealuri.
Era mai bine acolo, ţi-ar fi plăcut.
Ăsta nu e un loc bun pentru tine, pentru mama şi sora ta.
- Ştiu asta... - E bun.
Există locuri mai bune. Poate nu ştii de ele, dar vei afla.
Ştii, de exemplu locurile pe care le vezi la televizor.
Vreau doar să ştii că încerc să fac ceva în privinţa asta.
Nu vreau să creşti aici...
Vreau ca tu şi Marta să aveţi o casă adevărată,
cu o curte adevărată, să aveţi lucruri frumoase.
Televizorul cel nou e destul de drăguţ.
Da... dar mai sunt şi alte lucruri: educaţie, şcoală.
- Nu-mi place şcoala. - Va trebui să-ţi placă...
pentru că într-o zi, o să pleci de aici...
Vei avea şansa de a fi cineva. Mă auzi?
Dacă se întâmplă ceva cu mine, tu eşti bărbatul în casă.
- Crezi că te poţi descurca... - Cred că da...
Ce e?
Am auzit-o pe mama spunând că te-ntorci la închisoare.
Nu... nu mă întorc la închisoare.
- Promiţi? - Promit.
Hai, hai să mergem!
- Eşti gata? - O, da!
Vă pot ajuta cu ceva?
- Tată, asta unde vine? - Nu ştiu, cred că e în plus.
În caz că are nevoie de o inimă în plus?!
Ştii ce e asta? Să vedem... Da...
- Hei, nu are ding-dong... - Ding-dong, ding-dong!
Poate e aici, să vedem...
- Poate e fată. - Atunci, unde îi sunt sânii?
Cred că ar trebui să lăsăm jocul deoparte acum.
Să mergem înăuntru.
- Bună, Bobby! Poftim... - Mulţumim, părinte.
Sâmbătă, la spovedit, nu?
- Ce mai faci, Raphael? - Sunt bine, părinte.
- Tu? - Sunt bine, mersi.
Ţi-ai luat o mulţime de chestii noi.
Da, mi-am luat câte ceva.
- Destul de scumpe... - Presupun că da...
Mă ştii pe mine, îmi place să ma abţin de la a judeca pe cineva.
Aşa spune Domnul.
Şi, până la urmă, El e şeful meu.
Dar ceva nu miroase bine aici...
Uită-te pe pantof, poate ai călcat în ceva.
Să vorbim serios.
Nevasta ta e îngrijorată din cauza averii tale nou-descoperite.
Sincer, şi eu sunt...
Nu trebuie să-ţi spun cum par toate astea ei şi la toată lumea.
Cred că nu ai auzit că mi-am găsit un serviciu.
Da? Unde? Îi ştiu pe majoritatea afaceriştilor din oraş.
Ar fi bine să ştiu cine e aşa de generos.
Uite, Rita te-a rugat să-mi ţii Discursul? Bine...
Apreciez gândul şi timpul acordat.
Şi ştiu cum arată situaţia, bineînţeles că ştiu.
Dar nu e ceea ce crezi, promit.
Bine, dar ea crede că trebuie să vorbesc cu tine.
Oricum, trebuie să vorbesc cu toată lumea.
Locul acesta a fost cumpărat de o companie
şi vor muta pe toată lumea de aici, indiferent de preţ.
Am vorbit cu ei. Să ştii că nu glumesc.
Dacă ajungi la închisoare, familia ta va rămâne fără un acoperiş deasupra capului.
- Când vin? - Au început deja.
Deci, dacă ai făcut ceva rău, e timpul să faci aranjamentele.
Ştii, duminică dăm o petrecere mare şi ştiu că Ritei i-ar plăcea să vii şi tu.
Voi fi la biserică, dacă ai nevoie de mine.
Vei fi acolo şi dacă nu am nevoie, nu?
Şerpi cu clopoţei.
Sunt membru la clubul lui Tiger Woods.
Cui îi pasă...
Uită-te la pălăria asta...
Nu e o treabă servicul lui Rapha, toate cadourile pe care ni le-a dat.
Unghiile tale sunt frumoase. Uită-te la pălăria asta!
Cum de a ştiut că am fost şoferul lui Willie Nelson?
Şi a lui Tony Joe White. E o pălărie tare şi mi-a dat-o mie.
Să-l ia naiba!
Ar trebui să-l întrebi dacă nu au nevoie de ajutor.
Mi-ai citit gândurile. Eşti psihopată.
Rahat!
Ce faci, moşule?
Adu-mi o bere!
- Ce zi caldă! - Da...
- Care-i partea ta? - Doi, trei...
Vrei să muşc rahatul ăsta sau poate mi-o desfaci tu?...
Nu-mi spune că nu te-am văzut muşcând capacul...
Azi nu am chef.
Ce servire drăguţă aveţi aici. Mulţumesc mult.
Maria, ce mai face cumnatu-tău?
- Avem nişte afaceri de discutat. - De ce nu-l laşi în pace?
Încearcă s-o ia pe calea cea bună. Şi-a găsit un serviciu.
Pentru prima dată, are nişte bani în buzunar.
Asta spun şi eu.
Nu poţi avea încredere în nimeni.
Am fost parteneri, fraţi... cum se spune?
- Trei pentru unu, unu pentru doi. - Da.
Nu şi-a găsit nici un serviciu, a dat o lovitură.
După ce-am trecut prin atâtea... Nu, nu te ascunzi de frate.
N-O-T-G-O-D.
- Nu Dumnezeu. - Nu ce? Eşti prost? Nu-i bine!
Du-te la culcare!
Eşti invidios că el are serviciu şi tu, nu.
Serviciu? Serviciu pe naiba! Să-ţi spun ceva...
În toată ţara, oamenii sunt concendiaţi şi ratatul ăsta îşi găseşte serviciu.
- Exact. - Probabil, a fost angajat de ceva creştini.
Ce spui?
Nu-mi spune. Lucrează pentru Armata Salivării.
- Salvării. - Ce ai spus?
Salivării! Şi mâine va fi acolo cu o găleată roşie,
făcând campanie. Lasă-mă, îl ştiu eu mai bine.
Eşti pe scaunul meu.
- Ce naiba! - Ce ştii tu despre băiatul meu, rahatule?
Despre ce vorbeşti?
Când eşti bătrân, îţi pierzi controlul asupra corpului. Unele lucruri se întâmplă.
Apropo, eu nu mi-aş lăsa maşina acolo prea mult. Sunt mulţi albi pe-aici.
Dumnezeu să-i binecuvânteze pe mama, tata, Frankie şi Bunicul. Amin!
Noapte bună, dragă! Vise plăcute!
- Să-ţi cumperi ceva frumos. - Mulţumesc, tată.
- Tu i-ai pe ăştia. - Isuse!
Mergeţi, copii! Urcaţi-vă în autobuz!
Cumpără-ţi o rochie frumoasă pentru fiesta.
Bună. Ţi-a fost dor de mine?
Mie mi-a fost de tine.
Ascultă, ieri eram cu maşina pe autostradă
aerul condiţionat era pornit, fumam, ascultam muzică şi o cioară mare
se aşează pe un panou.
Mare, cea mai grasă cioară pe care am văzut-o în viaţa mea.
Şi m-am uitat fix la ea şi a murit. Bum! A căzut jos, pe nisip.
Cel mai ciudat lucru pe care l-am văzut. Mi-a făcut greaţă.
De fapt, m-a făcut să fac caca. Am făcut caca pe mine.
A fost o fecală de vreo 4 inch.
Foarte tare, ferm.
Lucrurile nu au mers prea bine pentru mine.
Mi-am pierdut singurul prieten.
Sunt aşa de obosit. Sunt obosit.
Sunt foarte, foarte obosit.
Hai un pic!
Du-te-n mă-ta!
Hai! Nu-ţi fac nimic, îmi place de tine.
Nu sunt un tip chiar aşa de rău, odată ce mă cunoşti.
Ar fi bine să pleci, Şefule. Sunt obosit.
Ce petrecere! Îmi place!
Crezi că mai au posturi la depozit?
- Nu ştiu. - E greu să-ţi găseşti serviciu, ştii cum e.
Mă gândeam: tu eşti mare pe acolo, dacă apare vreun post, îmi pui o vorbă bună.
- O să văd ce pot face. - Ştii că sunt harnic şi puternic.
- Nu mi-e ruşine să lucrez. - Ştiu. Ne vedem mai târziu.
Suntem neamuri. Trebuie să ne ajutăm unii pe alţii.
Pleacă de aici!
- Îţi place? - Doamne, o iubesc.
Arăţi ca un înger, ca o păpuşă.
Mă distrez aşa de mult, tată.
Ţine-te bine!
Zâmbiţi! Îmi place rochia!
- Crezi că arată bine? - Arăţi bună de mâncat, iubito.
Nu aici.
Hai!
Uită-te la poză.
Dragelor, de ce nu aşteptaţi aici... Vă duc eu înapoi.
- Ce vrei? - Hai, vreau doar să-ţi sărbătoresc norocul.
Frumoasă petrecere. Cred că te-a costat o avere.
- Ai o slujba? - Da.
Cred că eşti binecuvântat, Dumnezeu te iubeşte,
Ştii? Eşti binecuvântat, asta e, nu?
Poate sunt doar norocos.
Aş fi crezut că vrei să împărtăşeşti norocul cu prietenii. Hai, spune, ce e?
Du-te dracu!
Nu-ţi datorez nimic. Ce vrei?
- Eşti sigur? - Da.
- Mi-eşti dator pentru acum câteva luni. - Aveai nevoie de un om în plus.
Puteam să-l rog pe Julio sau pe Papo, dar...
M-ai rugat pe mine.
Raph, ce e cu egoismul? Dai o lovitură tare şi nu-i spui nimic la fratele tău?
Plus, mă faci să arat prost în faţa oamenilor şi ăştia sunt oamenii mei.
Oamenii se întreabă, ce se întâmplă cu Luis.
Nu am nimic să-ţi dau. Du-te-n mă-ta de aici!
Păcat. Chiar puţin ar fi făcut lucrurile mai uşoare, în caz că trece poliţia pe aici.
Acum mă ameninţi? Să nu faci asta, că-ţi scot inima!
Să-ţi spun eu ceva,
când intri, femeia ta va munci pentru mine.
- Pentru că te iubesc, Raphy. - Dispari!
Haideţi, trebuie să plecăm! Raph, strânge din fund pentru că eu nu voi fi acolo.
Îţi sunt dator, rahatule! Haideţi, să plecăm!
Eşti al meu...
- Ce a fost asta? Ce a vrut? - Nimic.
Hai să facem o plimbare.
- Îţi aminteşti? - Da.
Ce-ţi aminteşti?
Hai, ce-ţi aminteşti?
Că era aşa.
Era în perioada asta.
Ce altceva?
Inima mea bătea cu putere. Îmi era teamă de tine...
Dragule...
- Părinte? - Raphael...
- Pot să vorbesc cu tine? - Sigur.
Dacă îţi spun ceva, înseamnă că nu poţi spune la nimeni?
Dacă vorbeşti despre o spovedire, atunci da.
E între tine şi Dumnezeu.
Asta vrei? Să te spovedeşti?
Da... cred că da...
Hai...
- Iartă-mă, Tată, am păcătuit. - Cât a trecut de la ultima spovedire?
Nu m-am gândit mult la religie, de-a lungul anilor.
Atunci, de ce eşti aici?
Pentru Rita. Şi pentru copii.
Continuă.
Mâine dimineaţă, părinte, voi intra într-o încăpere
şi nişte bărbaţi mă vor ucide.
Mă vor tortura şi apoi mă vor ucide.
Şi pentru acest serviciu, eu... familia mea va fi plătită cu 50.000 de dolari.
Ceea ce nu e suficient, dar...
poate va ajunge să-i scoată pe toţi de aici, pentru totdeauna.
- Vrei să te căieşti pentru aceste gânduri? - Nu...
Atunci ce vrei de la biserică?
Nimic.
Trebuie să ai grija ca familia mea să primească banii, după ce eu nu voi mai fi.
Eşti singurul care poate face asta.
Te rog... Am nevoie de ajutorul tău.
Tu înţelegi ce-mi ceri?
Îi ceri unui preot să te ajute să te sinucizi.
Îi ceri unui preot să comită un păcat capital.
În câteva zile vor distruge tot satul.
Ce se întâmplă atunci?
Unde se duc Rita şi copiii?
Biserica le va cumpăra o casă? Poate guvernul? Poate fac ei ceva. Ce zici?
Te rog, ajută-mă.
Nu pot.
Raphael... Ţi-ai vândut sufletul.
Nu, părinte, mi-am vândut trupul ca o târfă.
- Biserica iartă târfe în fiecare zi. - Nu face asta!
Ce e?
Cine a făcut asta?
Luis?
- Ce s-a întâmplat? - Arăta atât de nebun.
Era drogat cu ceva... Nu ştiu...
Am încercat să-l opresc, dar m-a lovit. M-a lovit!
- Te-a violat? - Nu.
Frankie a sărit pe el şi a început să-l lovească.
- Unde e Frankie? - Afară.
E bine... Hai... Hai, iubito...
Stai aici. Mă întorc...
Să văd...
Îmi pare rău, tată...
Cum adică îţi pare rău?
Ai fost plecat şi eu eram bărbatul în casă...
şi nu l-am putut face să plece.
Ascultă-mă...
Ai făcut un lucru curajos. Sunt mândru de tine.
Hai...
- L-am bătut tare, tată. - Bun.
- De ce nu te duci la mama ta? - Dar dacă se întoarce?
Nu se întoarce. Îi este frică de tine.
Bine? Crede-mă...
Du-te! Du-te la mama ta.
Hai aici.
Acum eşti bărbat.
- Te iubesc, tată. - Şi eu te iubesc.
Du-te şi vezi de mama ta.
Destul! Te droghezi prea tare şi nu mai eşti bună de nimic.
Îmi place rahatul ăsta. E aşa de bun.
Hei, pleacă de aici! Ne încurci.
Rahatule! Hai!
Urechea mea!
Întotdeauna am încercat să trăiesc cu spiritele.
Şi întotdeauna am încercat să-ţi arăt lumea lor.
Dar aveam impresia că nu-ţi pasă.
Acum... cred că-ţi pasă.
Trebuie să stai singur cu spiritele.
Te duc acolo.
Aşa cum sunt spirite bune şi rele, sunt fiinţe bune şi rele.
Adu-ţi aminte, fiule. Orice faci, gândeşte-te la copii prima dată.
Vise plăcute, îngerul meu...
Subtitrare de Claudiu D. Moga