Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Sunt Erica Bain şi, aşa cum ştiţi, bat oraşul.
Mă plâng mereu de el, dar mă plimb, privesc şi ascult,
martoră a frumuseţii şi a urâţeniei care dispare din iubitul nostru oraş.
Săptămâna trecută m-a dus pe malul lui East River,
unde Dimitri Panchenko îşi face turele de înot de dimineaţă,
aşa cum face în fiecare zi din anii '60 încoace.
CURAJ NEBĂNUIT
Astăzi am trecut pe lângă hectarele de schele
care înconjoară ceea ce a fost cândva hotelul Plaza
şi m-am gândit la Eloise.
O mai ştiţi pe Eloise a lui Kay Thompson?
Fetiţa care locuia la hotelul Plaza,
împreună cu căţelul ei Weenie şi părinţii ei, care erau mereu plecaţi,
şi dădaca ei din Anglia, care avea opt agrafe de os.
Micuţa răsfăţată adorabilă din copilăria mea...
Sid Vicious, scuipând bere printre dinţi în hotelul Chelsea.
Andy Warhol şi ochelarii lui de soare...
La Edgar Allan Poe şi maimuţele pe care le-a eliberat
din magazia unui vas dărăpănat, pe cheiul unsuros din South Street.
Poveştile unui oraş care dispare în faţa ochilor noştri...
Oamenii lui s-au risipit...
Ce va mai rămâne oare din poveştile acestea?
Va trebui să construim un oraş imaginar
ca să ne adăpostim amintirile?
Căci, atunci când iubeşti ceva,
de câte ori dispare ceva din el pierzi ceva din tine.
Unde va dormi Eloise la noapte?
O auziţi bântuind în jurul iubitului ei hotel Plaza,
încercând să dea de camera dădacei ei
şi întrebându-i pe constructori, cu o voce pe care nimeni nu o aude:
"Aţi văzut-o cumva pe ţestoasa mea, Skiperdee?"
Sunt Erica Bain şi aţi ascultat "Străzile New Yorkului", la WNKW.
- Ne vedem săptămâna viitoare. - O zi bună, Erica!
Am plecat.
Eloise chiar a însemnat atât de mult pentru tine?
Haide, Carol... Tu n-ai fost niciodată mică?
N-am fost genul de fetiţă care să-şi amintească
numele ţestoasei lui Eloise... A fost o emisiune bună.
Au sunat din nou de la Bravo, pentru spotul ăla TV.
Pe mine nu mă ştie lumea după chip, doar după voce.
Emisiunile sunt pe net. Oamenii pot să le descarce gratis.
- Exact. - Poate.
Pa!
Bună!
- Bună! - Ce porţi?
Uniforma verde, legată la spate, cu un decolteu foarte sexy.
Cu mâneci scurte, mulată.
- Şi boneta aia verde, sexy? - O ţin în mână.
Vă place mai mult decât celelalte, mai puţin sau la fel?
Sunt la magazin
şi voiam să mă asigur că ai rămas la ideea cu crem şi portocaliu.
Da, crem şi portocaliu.
Nu e crem, ci culoarea vaniliei. Dar merge foarte bine.
Nu e crem, ci culoarea vaniliei.
Cui îi pasă? Hai să ne căsătorim în seara asta!
Mamei tale îi pasă. Crede-mă, ea vrea invitaţii.
Da, rămân astea. Mulţumesc.
Dacă vii diseară la expoziţia de artă a lui Nicole,
nu va trebui să vorbeşti cu nimeni în afară de mine, promit!
- Poate. - Haide!
- Am meci, nu? - Nu vii?
- Trebuie să închid. - Poftim?
Te iubesc!
Şi eu te iubesc.
- Salut! - Salut! Eşti James.
- Eu sunt Erica, prietena lui Nicole. - Încântat.
Sunt foarte bune. Îmi plac la nebunie!
Spălătoria e într-un oraş din Jersey. Acolo îşi spăla rufele Diane Arbus.
Serios?
Magazinul ăla de arme e în Chinatown.
Bernice Abbott l-a fotografiat în anii '30.
E foarte sugestivă.
Inspiră linişte. Îmi place asta. Nu e gălăgioasă.
Mulţumesc.
Mai multă băutură, mai puţini creveţi.
- Unde te duci? Pleci, nu? - Nu, stau.
- Habar n-ai să minţi! - Ştiu, dar mă străduiesc.
Trebuie să-l convingi să vină măcar la o chestie din asta.
Nu ne poate evita la nesfârşit. Dumnezeule!
- Ce cauţi aici? - N-o adori pe femeia asta?
Nu neapărat.
Oameni buni, chestia asta e dezgustătoare!
- Sunteţi prea fericiţi! - Ia-ţi la revedere.
- Vă urăsc! - Te iubesc.
Serios, vă urăsc crunt!
Doamne, ce bine e afară!
Mă duc eu să-l aduc. Stai aici, bine?
Nu, mă duc eu să-l aduc.
- Bine. Îmi aduci şi mie jacheta? - Sigur.
Ia şi asta.
Bună!
Pot să-mi deschid singură uşa.
Mulţumesc.
Băiat cuminte...
Ce faci, căţel?
Şi tu o să fii la fel de ursuză când o să îmbătrâneşti?
Am îmbătrânit deja. Şi sunt mult mai rea.
Uite, mi-a dat un măr! Vino încoace...
- Deci e umană! - Ai muşcat prea mult!
Prea mult! N-am zis că poţi să-l mănânci pe tot!
Ştii ceva? Aş putea să-mi iau liber vreo cinci zile
şi am putea să plecăm undeva să mâncăm bine şi să dormim pe rupte.
Sunt de acord.
Bravo!
Nu i-o da! Aruncă-i-o!
- N-am glumit, să ştii. - În legătură cu ce?
De ce nu ne putem duce la primărie în seara asta?
- Pentru că e închis. - Mâine, atunci!
David, tu ai o familie. Eu nu am.
- Nu te măriţi cu familia mea. - Ba da, într-un fel.
Cel puţin, aşa sper.
Mama ta e aşa de drăguţă! Îşi doreşte o nuntă cu tot dichisul.
Vrea invitaţii, o orchestră care să cânte, un preot...
Nu ştiu... Poate că şi eu îmi doresc asta.
Căci n-am de gând s-o fac de două ori în viaţă.
Nu?
Nu.
E cel mai drăguţ lucru pe care mi l-ai spus vreodată.
Unde e Curtis?
Curtis!
Vino, băiete!
S-a dus dincolo?
- Nu e acolo, nu? - Vino!
Curtis!
- Uite-l! - Curtis!
- Vino, băiete! - Curtis, vino aici!
Curtis!
- Ce e, puiule? - Ce s-a întâmplat, scumpule?
Nu ştii că trebuie să-ţi ţii câinele în lesă, conform legii?
Chiar nu ştii ce ai de făcut?
Îmi pare rău. Îţi mulţumesc că l-ai găsit.
E în ordine, frate.
Dar nu primesc ceva, o recompensă?
Ba da, recunoştinţa noastră. Dă-mi câinele!
Recunoştinţa nu face doi bani pe aici, amice.
- Îl răneşti! - Dă-mi câinele!
Nu cred. Îmi place câinele ăsta.
Cred că o să-l păstrez.
Zâmbeşte, păpuşă!
- Javră ce eşti! - Hai, vino, nenorocitule!
Nici nu te credeam în stare, fătălăule!
N-am prea mulţi bani la mine, dar îţi dau tot ce am.
Dă-mi ceasul şi inelul! Mai repede, n-am toată ziua de pierdut!
Mai repede, prinţesă!
- Mişcă, prinţesă! - Dă-mi dracului alea!
- Căraţi-vă! - La dracu'!
- David! - N-am prins-o!
Unde te duci?
- Motor! - Crezi că te joci cu mine?
Eşti prăjitura mea pe ziua de azi!
Eşti gata pentru prim-plan, târfă?
Crezi că te joci cu mine?
Acum ce mai zici, boule?
David...
Ce drăgălaşi sunt, porumbeii!
- O târfă de gang şi un poponar. - Păsărica!
- Ai dormit vreun pic? - Nu. Unde e Murrow?
Îl căutăm.
Era moartă când au adus-o la spital. Pe pistol sunt amprentele ei.
- Unde? - În dormitor.
- Fiica ei a sunat la Urgenţe. - Mulţumesc.
Vreau s-o văd.
- Aşadar, râde din nou... - Da.
Fetiţa e în sala de aşteptare, cu cineva de la Protecţia Copilului.
- Pot să vorbesc cu ea? - Poţi să încerci.
Bună, scumpo!
Putem să stăm un pic de vorbă?
O să stăm aici, bine?
Îţi plac acadelele?
Alege una.
Pe asta voiam s-o aleg eu.
Trebuie să ştii ceva, scumpo.
Mămica ta era foarte îngrijorată pentru tine.
Dacă ar putea, ţi-ar spune că poţi să ai încredere în mine.
Tatăl tău vitreg a bătut-o pe mama ta?
Sean?
Înapoi!
- O vreau pe fiica mea! - Nu te apropia!
Bine!
- Nu ai niciun drept! - Ba da, am.
Trebuie s-o văd, într-un asemenea moment.
Nu, nu trebuie. Am dreptul să te împiedic.
- E fiica mea! - Nu, e fiica ta vitregă.
Ştii foarte bine cum merg lucrurile astea.
Ai mai trecut prin asta de o mie de ori.
Angajează-ţi avocaţii şi fă-ţi numărul.
Dar, deocamdată, o să ne facem noi treaba.
- Plec puţin. Ocupă-te tu de el. - Am înţeles.
Era dr. Sterling. Bine, la revedere!
A fost bătută cu bestialitate.
- Da. - I-am ascultat emisiunea o dată.
Erica?
Erica, mă auzi?
Erica?
L-aţi înmormântat deja?
Nu ştiau când o să te trezeşti, dacă aveai să te mai trezeşti.
Ai fost în comă trei săptămâni.
A trebuit să-l înmormântăm!
- Vreau să-l văd! - A murit.
- Vreau să-l văd din nou! - A murit, draga mea...
Ar fi fericit să ştie că tu ai scăpat cu viaţă.
Nu ştiu... Feţele astea încep să semene toate între ele.
Nu mai sunt în stare să-i recunosc.
Trebuie să ne ajuţi. Avem nevoie de indicii de la tine, de ceva!
S-o luăm de la început.
L-a lovit pe prietenul tău cu o ţeavă. O dată, de două ori, de trei?
- Ştim cât de greu e să retrăieşti... - Oare?
Dră Bain, noi suntem de partea ta.
Da. Ştiu asta.
Voi sunteţi "băieţii buni".
Atunci, de ce nu simt chestia asta?
Lăsaţi un mesaj pentru David şi Erica, după semnal.
Salut, eu sunt. Sună-mă la galerie.
Te scot în oraş. Mergem să mâncăm, la un film...
Sau mergem să ne plimbăm. Orice vrei tu, bine?
Pot să vă ajut, doamnă?
Vreau să vorbesc cu det. O'Connor şi det. Pitney, vă rog.
Sunt plecaţi. Vă poate ajuta altcineva?
Aş vrea să ştiu cum merge ancheta cazului meu.
Am tot dat telefoane, dar m-am gândit că, dacă vin aici...
Sigur. Despre ce caz e vorba?
Prietenul meu a fost ucis în bătaie.
Îmi pare rău... Aveţi numărul de înregistrare al plângerii?
- Nu, nu-l ştiu. - Cum îl chema?
David Kirmani.
K-I-R-M-A-N-I.
Ar putea fi pe numele Erica Bain.
Acum cât timp s-a întâmplat?
Pe 11 iunie.
Îmi dau seama cât de greu vă este,
dar, dacă aveţi puţină răbdare şi aşteptaţi acolo,
în curând va veni un poliţist să vă ajute.
Bine.
Îmi dau seama cât de greu vă este,
dar, dacă aveţi puţină răbdare şi aşteptaţi acolo,
în curând va veni un poliţist să vă ajute.
Vă pot ajuta cu ceva?
Da, vreau să cumpăr un pistol.
Permis?
Da, sigur, am nevoie şi de un permis.
După ce obţineţi permisul, completaţi acest formular
şi vom lua legătura cu dv. În 30 de zile.
- Trebuie să cumpăr o armă acum. - Îmi pare rău, e ilegal.
N-o să mai trăiesc 30 de zile!
- Ce-ai păţit? - Eu? Nimic.
1000 $ .
1000 $? Bine, dar trebuie să mă înveţi să-l folosesc.
Pe bune? Vino cu mine!
Aşteaptă aici!
Vino aici!
E un Kahr K-9. Verifică dacă e încărcat.
Cum fac asta?
Verifici camera cartuşelor. Trage piedica.
Are sistem de siguranţă, ca să nu te împuşti singură.
Încărcătorul e în mâner.
Bine.
Dacă îmi dai banii acum, e al tău.
Îţi dau gloanţele gratis.
Îl iau.
Nu e bine să fumezi. O să te omoare.
Nu-mi pasă.
Există multe feluri de a muri.
Problema e să găseşti un fel de a trăi.
Şi asta e greu.
Uită-te la tine, ce dichisită eşti!
N-ar trebui să lucrezi aşa de târziu.
Am luat cina cu un client.
Un "Dirty Martini" pentru doamna?
Ai zis că e o problemă de serviciu, Sean.
Este.
Contramandez comanda.
Vreau să-ţi cer un serviciu.
Ai auzit de cazul Murrow, nu?
Soţia lui s-a sinucis.
Fii serioasă! Femeile nu se împuşcă singure în faţă.
Cel puţin, din câte ştiu eu.
Dar unde se împuşcă, din câte ştii tu?
În inimă.
Jackie, de trei ani de zile încerc să-l prind pe nenorocitul ăsta!
Exact când soţia lui era gata să depună mărturie împotriva lui,
în loc să-l dea în gât pe el, se sinucide.
- Să fim serioşi! - Nu te dai bătut, nu?
Ce pot să fac eu?
Femeia are o fiică. Avea...
lar fetiţa ştie ceva.
Dar Murrow a cerut custodia copilului şi o s-o obţină.
- E tatăl ei? - Nu, e tată vitreg.
Vrei ca fetiţa să fie pusă sub tutela tribunalului.
Ştie ceva şi nu va fi în siguranţă cu el.
Tot ce te rog e să o reprezinţi. Te rog!
Sean, sunt fosta ta soţie.
Conflict de interese.
În afară de asta, nu fac muncă pro bono.
Făceai cândva.
Între timp m-am maturizat.
- Când ai ieşit? - Nu mă laşi să-mi văd copiii?
- Nu ai ce căuta aici! - Nu mă laşi să-mi văd copiii?
Atunci, n-o să-i mai vezi nici tu!
Încearcă să-i vezi acum!
Sunt şi banii mei!
Îţi aud respiraţia!
Avem o crimă. Strada 110, colţ cu Lennox.
Recepţionat. Anunţaţi patrula de la faţa locului.
- Recepţionat. - Se pare că a venit circul în oraş.
Aţi identificat victima?
O vietnameză de 30 de ani, Ida Combs.
- Celălalt cadavru unde e? - Pe aici.
Un bărbat alb de 39 de ani, Sandy Combs.
Se pare că era băiat de trupă la Aerosmith.
Ăia nu cred că au asigurări stomatologice.
Are un cazier mai lung decât scula mea!
Să înţeleg că n-a fost arestat niciodată.
Ai grijă!
Sandy Combs şi Ida Combs... Ce ne spune chestia asta?
Erau căsătoriţi. Sunt cu mult înaintea ta.
Da, e o metodă să pui capăt unei căsnicii.
- De ce nu e bun divorţul? - Din toate punctele de vedere.
Divorţul e o mizerie.
Bun, zi-mi ce avem.
Ea a încasat în piept trei gloanţe de calibrul 38.
Apoi cineva l-a ucis pe el, cu o armă automată de calibrul 9.
Dar nu mă întreba cine.
Am găsit tuburile astea.
Sunt trei. Pe unul pare să fie o amprentă parţială, dar e întinsă.
Camera de supraveghere?
Monitorul merge, dar nu e nicio casetă.
Camera merge.
- Dar unde e caseta? - Nu ştiu.
- Şi de ce ucigaşul n-a luat banii? - Poate că i s-a făcut frică.
Trei gloanţe, dar l-a nimerit doar o dată. Ce zici de asta?
Poate că nu vede bine, n-are ţintă... Cine ştie?
Sau n-a mai tras niciodată cu pistolul.
Este incredibil de năucitor să descoperi
că în tine trăieşte un străin.
Un străin care are braţele tale, picioarele tale, ochii tăi...
Un străin care nu doarme şi nu-şi găseşte liniştea,
care continuă doar să se mişte, să mănânce...
Să trăiască.
New Yorkul, la fel ca orice metropolă...
New Yorkul, la fel ca orice metropolă,
este un organism în schimbare, care suferă mutaţii.
Îşi agaţă noii cromozomi pe ADN-ul străzilor lui.
"New Yorkul, la fel ca orice metropolă,"
"este un organism în schimbare, care suferă mutaţii."
"Îşi agaţă noii cromozomi pe ADN-ul străzilor lui."
Am două emisiuni care sunt aproape finalizate.
Sunt deja mixate, mai au nevoie doar de introducere şi final,
dar pot să le fac în direct.
Mai am şase materiale în diferite stagii.
Am o grămadă de idei. Chestii noi, bune.
Ştiu ce fac, iar tu ştii că ştiu ce fac.
Erica, ai trecut prin atâtea...
Ai nevoie de mai mult timp, înainte să te întorci acolo.
- Nu mă obliga să te implor! - Nu asta vreau.
Dar oamenii ne ascultă şi nu ştiu dacă eşti pregătită încă.
Vrei să spui că nu pot să lucrez din cauza a ce mi s-a întâmplat?
N-am spus asta.
Trebuie să trăiesc mai departe.
Nu vreau să...
Nu vreau să dispar.
Ascultaţi WKNW, 90,1 FM.
Urmează "Străzile New Yorkului".
O invităm în studioul WNKW pe Erica Bain.
Trei, doi, unu... Eşti în direct!
Sunt Erica Bain şi bat oraşul.
New Yorkul, ca orice metropolă, este un organism...
Avem ce altceva să băgăm? Muzică, o înregistrare, ceva?
Lasă-mă un minut, Carol.
New Yorkul, ca orice metropolă...
este...
Drăcia naibii!
New Yorkul... "Cel mai sigur mare oraş din lume".
Dar este îngrozitor
să te temi de locul pe care l-ai iubit cândva.
Să vezi un colţ de stradă pe care îl cunoşti atât de bine
şi să te temi de ceea ce poate ascunde umbra lui.
Să vezi trepte cunoscute, pe care să nu poţi să le urci.
N-am înţeles niciodată cum pot trăi oamenii temându-se.
Femei care se tem să se ducă acasă pe jos, singure,
oameni care se tem de pudra albă din cutia de scrisori,
de întuneric, de noapte...
Oameni care se tem de oameni.
Am crezut întotdeauna că teama este numai pentru alţii.
Oameni mai slabi decât mine.
Pe mine nu mă atinsese niciodată.
Apoi m-a ajuns.
Când te cuprinde teama, îţi dai seama
că, de fapt, a fost acolo tot timpul,
aşteptând, ascunsă sub tot ceea ce iubeai.
Simţi cum te ia cu fiori reci, îţi simţi inima îngheţată...
O priveşti pe fiinţa care ai fost până atunci, mergând pe stradă,
şi te întrebi dacă vei mai fi vreodată acel om...
Vorbeşte cu mine!
Uită-te la dobitocul ăla!
Ce asculţi acolo, amice?
Idiotul ăsta crede că glumesc?
Nimeni în New York nu mai ascultă? Te-am întrebat ceva, idiotule!
Te-am întrebat ce asculţi, poponarule!
- Radiohead. - Radiohead?
Lasă-l în pace!
Taci dracului din gură!
Ştiai că taică-tău suge scule, nu?
Şi se pricepe. Vrei să fii ca el când o să te faci mare?
- Frumos ceas! - Câţi ani ai?
- Cară-te dracului de aici! - Zi-i maică-tii că mi-e dor de ea.
Băieţel, sună-mă! Te învăţ eu să fii bărbat.
Mulţam pentru iPod.
E ca lumea, frate! Al meu e!
- Îl păstrez eu. - Îţi arde de glume, nu?
- Rahat! - Mă ocup eu de ea.
Ai înnebunit, târfă?
E prea simplu, frate...
Tot Radiohead asculţi şi tu?
Te-a regulat cineva cu cuţitul?
Ar fi trebuit să cobor.
Aş fi putut să le arăt doar pistolul şi m-ar fi lăsat în pace.
De ce nu-mi tremură mâinile?
De ce nu mă opreşte nimeni?
Jur că le plac biscuiţii cu vanilie!
Omuciderile. Sunt Vitale.
Hai, fă iar şmecheria aia!
Nu, haide! Vino la suprafaţă! Aşa, frumosule!
Bine, mulţumesc.
Avem două persoane împuşcate în metrou, în Brooklyn.
Church Street, Lower Manhattan... Se ceartă în privinţa jurisdicţiei.
- Înseamnă că e cazul nostru. - Să mergem, băieţi!
Avem două cadavre într-un vagon de metrou, dar niciun martor ocular.
Sigur că n-a văzut nimeni. Ai verificat la BCI?
- Da, am primit faxul ăsta. - Au venit?
Da. Vă duc imediat la ei.
Salut, băieţi!
Sfinte Sisoe!
Cred că asta era staţia lor terminus.
Radiohead, U2, Dixie Chicks...
- Wu-Tang n-are? - Nu cred că iPodul e al lui.
Are bani în buzunar...
Pare să fi fost un pistol automat de calibrul 9.
- La fel ca noaptea trecută? - Da.
Trimite-l la Balistică, să vadă dacă e aceeaşi armă.
Salut!
Amândoi au bani la ei, deci n-a fost vorba de jaf.
- Şi amândoi au mai fost arestaţi. - De o grămadă de ori.
- La fel ca tipul de la magazin. - Acolo a fost violenţă domestică.
Da, dar tipul n-a fost jefuit.
Ce ne scapă?
Şi eu aş vrea să ştiu.
Să zicem că un tip mărunţel stătea jos...
Golanii ăştia l-au ameninţat cu cuţitul.
Tipul l-a împuşcat pe primul fără măcar să se ridice de pe scaun.
Continuă!
Poate că omul, un tip în banca lui, a decis să nu mai rabde aşa ceva,
să rezolve singur chestia asta.
Probabil că e genul de om pe care nici nu-l observi.
Dacă aşa a fost, a început să tragă mai bine.
Da, toate gloanţele şi-au nimerit ţinta.
Dle detectiv!
Dle detectiv, aveţi vreun indiciu?
- Înapoi! - Ce ne puteţi spune despre cadavre?
Ancheta e încă la început! Încă n-am stat de vorbă cu nimeni.
- Ancheta e încă la început. - Aveţi vreun suspect?
Îmi pare rău...
Dle detectiv!
Scuză-mă, nu te cunosc cumva?
- Nu cred că ne cunoaştem. - Stai puţin, te ştiu de undeva...
- Nu, nu ai de unde. - Cum te cheamă?
Erica Bain. Am o emisiune la radio.
Nu ştiu dacă te-ar interesa să faci un interviu.
Îmi pare rău, nu stăm de vorbă cu presa în acest moment.
Nu sunt genul acela de reporter. Ar fi un interviu despre tine.
Viaţa mea nu e atât de interesantă.
- Dar munca pe care o faci este. - Nu, mulţumesc.
"Şi tu asculţi Radiohead?"
"Te-a regulat cineva cu un cuţit?"
"Un justiţiar? Baie de sânge la metrou"
- Cum dracu' au aflat aşa de repede? - Cine ştie?
Cei de la Judiciar te urăsc, la fel tehnicienii, ceilalţi...
"Baie de sânge"!
Asculţi WNKW?
- Ce e, un post de hip-hop? - Nu.
Ţii minte cazul de acum câteva luni,
când o fată şi prietenul ei au fost bătuţi crunt în Central Park?
Nu, care caz?
În fine... Fata are o emisiune la radio.
Aseară a venit la metrou şi ghici cui a vrut să-i ia un interviu!
Mie?
Carter a venit?
Reporteri care caută informaţii în crucea nopţii. Le place la nebunie!
Ea nu e genul ăsta.
- Bine, spune-i să mă sune. - Ce face? E un soi de DJ?
- Nu, e doar interesantă. - Interesantă?
Spune-i să mă sune în birou. Mercer sunt.
Ce treabă are cu tine? Dă-i numărul meu!
Îi ştii adresa?
Ştii ce vreau?
Vreau ca toţi cei care au fost atunci în magazin,
toţi cei de la metrou, de afară, toţi să fie aduşi aici.
Cineva trebuie să-l fi văzut pe ucigaş.
Vreau să afli numărul de înregistrare al iPodului.
- Află al cui e. - Acum.
Mă eviţi.
- Nu. - Ba da.
Eviţi privirea mea plină de dezaprobare.
Emisiunea a fost o mizerie, n-a plăcut nimănui. Îmi pare rău.
În mod normal, nu difuzăm tăcere. Tu ai reuşit aproape un minut.
Cred că mi-am revenit destul de bine.
Mai ai 11 paşi de urmat, nu?
Ai de gând să-i faci pe toţi în direct?
Credeam că suntem mai presus de posturile-confesional,
dar oamenii au reacţionat favorabil. M-am înşelat.
Sunt destul de matură s-o recunosc, aşa că mergi mai departe!
Erica Bain?
Erica Bain!
Sunt det. Mercer.
Îţi aminteşti de mine de aseară?
Da.
Te-am văzut la spital, după...
După ceea ce se întâmplase cu tine şi cu prietenul tău.
Prietenul meu?
Am trecut pe la rezerva ta. Îţi recunoscusem numele.
Soţia mea îţi asculta emisiunea tot timpul...
De-asta te-am oprit la metrou.
Voiam să ştii.
Mulţumesc.
M-a tulburat foarte tare.
Crede-mă. Erai în comă.
Să te uiţi la cineva care nu te poate vedea...
Dar ţi-ai revenit.
Da, mi-am revenit.
Foarte mulţi nu reuşesc să supravieţuiască.
Ştiu asta.
Ştiu că ştii.
M-am interesat de ancheta cazului tău.
- Te-ai interesat de anchetă? - Da.
Doi dintre cei mai buni detectivi din New York se ocupă de cazul tău.
O să-i găsim.
Întotdeauna îi găsim.
Poliţiştii sunt întotdeauna atât de încrezători?
Acum îmi iei interviu?
- Cred că da. - Da...
Bine.
Cât o să dureze?
Cel mult cinci minute. Putem să stăm aici.
Când te duci la locul unei crime, ce cauţi?
Dovezi.
Cum ar fi?
Arma crimei, rana de penetrare, mostre de ADN,
amprente, reziduuri de carbon, poziţia cadavrului...
E incredibil câte îţi poate spune un cadavru!
Deci morţii vorbesc?
Da, toată lumea vorbeşte.
Cei mai mulţi mint, dar morţii nu pot să facă asta.
Dar şi minciunile îţi spun o mulţime de lucruri,
căci oamenii le spun dintr-un anumit motiv.
Şi cadavrele de la metrou ce ţi-au spus?
Ai citit titlurile din ziare.
Să cred ceea ce citesc?
"A câştigat lupta pentru custodia fiicei sale vitrege,"
"după ce bunica fetiţei a renunţat."
Ai citit vreodată despre el?
De unde îl ştiu?
E dl Murrow, proprietarul parcării de pe Roosevelt Island.
Dar se mai ocupă şi cu multe altele.
Cu ce anume?
- Chiar vrei să ştii? - Da.
- Ceea ce îţi voi spune e neoficial. - Bine.
Face trafic cu droguri, arme, oameni. Ce se cere pe piaţă.
Am găsit trei tipi care îl supăraseră
cu capetele lipite de masă cu Superglue
şi cu gâturile umplute cu ciment.
O convinseserăm pe soţia lui să depună mărturie,
dar a fost găsită cu creierii zburaţi şi cu un pistol în mână.
Singura lui legătură cu legea sunt avocaţii.
Acum a obţinut custodia fiicei vitrege, nu din motive sentimentale,
ci pentru că fetiţa ştie ceva.
Mi-e groază să mă gândesc ce o să se întâmple cu ea...
Poate că tu ştii o latură mai frumoasă a lui.
De ce nu poţi să-l arestezi?
Pentru că eu respect legea.
Şi nu poţi face nimic?
Nimic legal.
Dar n-am spus asta.
Iar eu n-am auzit-o.
Mulţumesc.
"Nimic legal."
Şi nu poţi face nimic?
Nu, oricât de mult mă supără gândul ăsta.
Am cerut ca fetiţa să fie pusă sub tutela tribunalului,
dar avocaţii lui au anihilat imediat ideea.
Ai împuşcat vreodată pe cineva?
Da.
Nu.
E unul dintre avantaje, atunci când eşti de partea legii.
Pe care jigodia de Murrow şi ucigaşul de la metrou nu-l au.
Crezi că sunt la fel?
Amândoi au omorât şi au fugit, nu?
Să te întreb şi eu ceva...
Doar între noi.
Cum ai reuşit să-ţi revii după ce ţi s-a întâmplat?
Nu reuşeşti.
Îmi pare rău...
- Nu... - O întrebare cretină.
O întrebare corectă.
Devii altcineva.
Un străin.
Trebuie să-l fi iubit foarte mult.
Da.
Uneori asta face totul mult mai dificil.
Şi îţi doreşti să nu fi iubit atât de mult.
Haide, mai întreabă-mă chestii despre poliţie!
- Sau am terminat? - E de ajuns.
Mulţumesc,
Cartea mea de vizită.
Dacă vrei să discuţi despre cazul tău, sună-mă. Oricând.
Te previn, eu nu dorm.
Nici eu.
Acum bat străzile oraşului noaptea.
Descopăr locuri şi lucruri de care habar nu aveam că există.
Dar le găsesc oare eu pe ele sau mă găsesc ele pe mine?
Ai împuşcat vreodată pe cineva?
Da.
Nu. E unul dintre avantaje, atunci când eşti de partea legii.
E declaraţia unui detectiv care s-a ocupat de cazul de la metrou.
La fel ca toţi poliţiştii buni, el crede în lege,
în bine şi rău şi în linia fragilă care le desparte.
Probabil că se întreabă, chiar în această clipă,
de ce îi face altcineva treaba.
Bună, scumpo!
- Bună! - Ce faci?
Nu mare lucru.
Ţi-ar prinde bine 50 $?
- N-ar trebui să fie acasă? - Nu are casă.
Nu-i aşa, scumpo?
- Unde mergem? - Urcă!
Vrei o reprezentaţie pe bancheta din spate?
Da!
Cum te cheamă, scumpo?
Chloe.
Ce are în cap, Chloe?
Mica târfă are nevoie de o mămică.
Eşti mămica ei?
Eşti târfă, nu?
Fac colecţie.
Ştii teroriştii ăia sinucigaşi din Irak?
Când pleacă în misiune, visează 72 de virgine. Eu vreau târfe.
Şi le vreau în viaţă.
Eu şi Chloe mergem să ne plimbăm puţin.
- Nu plecaţi nicăieri! - Nu trebuia să te urci în maşină!
De cât timp te ţine aici?
De patru...
Cinci... şase zile.
De la... Vegas.
Dar acum vrei să pleci, nu?
Da.
Iar mă superi?
Ia te uită, Târfa-Minune!
Deschide portierele!
Şi dacă nu vreau?
O să fiu ultima Târfă-Minune pe care o mai vezi.
- Chloe, coboară! Haide! - Nu înainte să-mi dea banii.
Dă-i banii fetei!
Mişcă!
Uşurel!
Dă-i toţi banii!
Dă-i-i pe toţi!
Haide, mergi!
Nu te întoarce! Mergi mai departe!
Familia ta e în Vegas, Chloe?
Nu, sunt din Albuquerque.
Acum ai destui bani să te duci acasă.
O învăţ eu minte pe târâtura aia!
La o parte!
E în ordine.
Stai să te întorc...
Îmi pare rău...
Sunt tot în America?
Da. Ai piciorul rupt.
Cine dracu' eşti?
Nimeni.
Nu mai există cale de întoarcere la cea dinainte.
Ea a dispărut.
Străina aceasta
e tot ceea ce eşti acum.
- Te plimbi să te răcoreşti? - Da.
Te simţi bine?
Ai mâinile reci ca gheaţa!
Ai rujul întins.
Erica!
Nu mi-ai mai spus niciodată pe nume.
Testele balistice au făcut legătura între crima de noaptea trecută
şi cele de la magazin şi de la metrou.
Adică a fost folosit acelaşi pistol în toate cele trei cazuri?
Da, aşa se pare.
Se spune că martora îl poate descrie pe acest justiţiar,
dar că refuză să vorbească.
Vrei să repeţi, te rog?
Martora refuză să-l descrie pe justiţiar?
Martora este conştientă şi se poate sta de vorbă cu ea.
O vom interoga foarte curând.
Mulţumesc, asta a fost tot. Dle comandant...
Vă rog!
Sunt toate informaţiile pe care vi le putem oferi în acest moment.
Vă mulţumim foarte mult.
Bună!
- Te-ai descurcat foarte bine acolo. - Am încercat.
Tipul ăsta începe să devină o obsesie pentru tine?
Nu, tu mă interesezi.
De ce eu?
Pentru că pari un om bun. Un poliţist bun.
Nu las pe nimeni să-mi facă treaba.
- Mi-ai ascultat emisiunea... - Da.
Toţi reporterii din sala aia caută doar senzaţionalul.
Dar nu şi tu.
Tu eşti deasupra lor.
Cum ţi-ai dat seama de asta?
- Din emisiunea ta. - Emisiunea mea?
Da.
Soţia mea...
- Nu ea îţi asculta emisiunea. - Nu?
Eu o ascultam.
Nu te potriveşti publicului nostru ţintă.
- Tu nu te potriveşti cu vocea ta. - Nu?
Nu, eşti mult mai drăguţă şi cu vreo 50 kg mai slabă.
Cum se simte fata?
E rănită destul de grav.
Mâine vom şti mai multe.
- Sper să se facă bine. - Da.
Bună!
- Ai văzut pozele de la metrou? - Scârbos!
- A mai fost omorât unul azi-noapte. - De data asta a fost un pervers.
Cine va urma, Donald Trump?
- Asta e instigare. - Da, şi pe bună dreptate!
Aş vrea s-o omoare şi pe fosta mea nevastă!
Ţi se pare amuzant?
Presupun că şi injecţiile letale ţi se par amuzante, nu?
Amuzant-amuzant sau amuzant-ciudat?
Eşti bolnav mintal! Toţi sunteţi!
Mă gândesc să răspunzi la telefoane în direct în emisiune.
- Pe ce subiect? - L-ai auzit.
Crimele şi chestia cu "justiţiarul"?
- Crezi că e bine să facem asta? - De ce nu?
Parcă ai zis că nu-ţi plac treburile astea.
Nu-mi plac. Dar tu te pricepi.
De ce crezi asta?
Eşti o supravieţuitoare.
Nu-ţi cer să discuţi despre ce ai trăit.
- Nu? - Nu mai mult decât ai făcut-o deja.
"Americanul este, în esenţă, o fiinţă dură, singuratică, stoică, ucigaşă."
"Spiritul lui nu s-a topit niciodată."
Am citat din D.H. Lawrence,
pentru că cineva se joacă de-a Dumnezeu,
omorând în numele justiţiei, în "cel mai sigur mare oraş din lume".
Şi pentru că am fost rugată să fac ceva ce n-am mai făcut până acum:
Să primesc telefoane de la ascultători, pe acest subiect.
E ceva cu totul nou pentru noi,
dar vreau să aflu părerile voastre, aşa că sunaţi-ne.
Primul telefon! Salut, eşti în direct!
În ceea ce mă priveşte, tipul ne face un serviciu.
De ce?
Pentru că, indiferent ce pretinde presa,
delicte există, iar el ne scapă de infractori.
Şi crezi că are dreptul să facă asta. Următorul telefon. Eşti în direct!
Vorbeşti despre crimă.
Despre pedeapsa cu moartea, fără judecată.
Justiţiarul e de aceeaşi teapă cu cei pe care îi omoară
şi ar trebui să fie în puşcărie!
Poate că va fi. Următorul ascultător. Eşti în direct.
Cred că nu e vorba atât de ce face,
cât de felul în care ne face să ne simţim.
Toţi cei pe care îi cunosc au o tresărire de satisfacţie când aud...
- Satisfacţie? - Da. Răzbunarea e foarte plăcută.
De-asta există războaie, de-asta există pedeapsa cu moa...
Următorul ascultător! Eşti în direct.
Cred că e bine pentru New York.
Oraşul ăsta începuse să devină un soi de Disneyland.
- Cel puţin acum revine la realitate. - Următorul telefon. Eşti în direct.
Ce se întâmplă cu societatea noastră,
de astfel de lucruri ajung să fie discutate şi la radio?
Răzbunare, crimă, justiţiari care omoară?
Dezastrul din Irak nu ne-a învăţat oare chiar nimic?
"Omorâţi-i pe cei răi!" Eram o mare admiratoare a ta.
- Nu-mi vine să cred că faci asta! - Nici mie. Eşti în direct.
Mă întreb dacă justiţiarul are o iubită.
E ceva foarte sexy la un tip...
- Sexy? - Clar!
Dacă ascultă, numărul meu de telefon e...
- Eşti în direct. - Sunt Justiţiarul.
Eu sunt cel care rezolvă lucrurile. Fătuca aia poate să...
- Trebuie să vorbesc cu cineva. - Vă pot ajuta cu ceva, doamnă?
Da.
Trebuie să vorbesc cu cineva despre o crimă.
Numele?
Erica Bain.
Ea a fost victima?
Nu, n-a fost victima.
Ea a fost...
Nu am niciun caz cu numele ăsta la Omucideri.
- Ar trebui să fie. - Poftim?
Nimic...
Şi tu asculţi Radiohead?
Femeie nenorocită!
Eşti mămică? Eşti târfă, nu?
Erica?
Tu eşti?
"N-am putut să mă opresc pentru moarte,"
"Dar a oprit Ea pentru mine..."
Erica!
"În trăsura eram doar noi două. Şi Nemurirea."
Erica!
Mercer.
Bună! Sunt Erica.
Ştiu.
- E totul în regulă? - Da, eu...
Voiam să stau de vorbă cu cineva şi m-am gândit la tine.
Bine. Ce e?
Ce faci când nu poţi să dormi?
- Nimic. - Şi nu e greu?
Să nu faci nimic.
Nu, te obişnuieşti.
Erica?
Ce se întâmplă? Vorbeşte-mi!
Dormeai mai bine când erai cu soţia ta?
Eu dormeam mai bine când era David.
Parcă nu-mi simţeam corpul până nu mă lua el în braţe.
Soţia mea se sucea şi se răsucea toată noaptea.
Îi spuneam "Fâţa".
Dar cred că nu e cel mai groaznic lucru lângă care să te trezeşti.
Vrei să stau la telefon până adormi?
Nu.
Ai fost bun cu mine.
Somn uşor!
Da.
Cât de târziu?
Nu ţi-am cerut marea cu sarea. Ar fi bine să fie acolo, cum mi-ai spus!
De ce crezi că poţi să le faci rău oamenilor?
- Ce? - Omori şi să pleci mai departe?
Nu ştii ce laşi în urmă?
- Te cunosc? - Te gândeşti la ce faci?
Stai treaz noaptea din cauza asta?
- Te obsedează? - Poftim?
- Pentru că pe mine mă obsedează. - Eşti vreun sonat de paparazzi?
Ai o cameră acolo?
Nu poţi să mă fotografiezi!
Crezi că poţi să dai buzna peste mine şi să mă fotografiezi?
Fir-ai a dracului!
- Eşti poliţistă? - Ai vrea tu!
Se pare că a căzut de acolo.
Ar fi putut muri din cauza căzăturii. Sau a răngii înfipte în cap.
Cred că şansele sunt jumi-juma.
La dracu'!
Poate 70% - 30%.
Câţi îl voiau mort pe nemernicul ăsta, în afară de noi?
Prea mulţi. Problema e că îi cunoştea pe toţi.
Nu l-ar fi lăsat pe niciunul să se apropie atât de mult de el.
Crezi că ne-a făcut cineva un bine? Poate că ar trebui să-l angajăm!
Crezi că îşi închipuie că ne face el treaba? Crezi că îşi spune
"NYPD, am un mesaj pentru voi. Uite cum se face!"?
Fă o fotografie acolo!
Începe circul... Vin imediat.
Erica, ai păţit ceva? Dumnezeule!
- Pleacă! - Dumnezeule!
- Pleacă! - Nu, nu plec.
Nu mă atinge! Mi-e rău.
Văd asta.
- Trebuie să te ducem la spital. - Nu!
- De ce? - Nu pot, pentru că...
Dumnezeule! Nu pot.
În ce belea ai intrat?
Nu vrei să ştii.
Ai fost asistentă medicală?
Când a fost nevoie.
O să-ţi rămână cicatrice.
Am omorât un om în seara asta.
Pentru că ţi-a făcut asta?
Nu.
L-aş fi omorât oricum.
Acasă, în ţara mea, le dau arme băieţilor
şi îi pun să-şi omoare părinţii.
Doar ca să ne arate
că oricine poate să treacă linia asta.
Oricine poate fi ucigaş.
Fiecare moarte lasă un gol care aşteaptă să fie umplut.
Legistul ţi-a spus care e temperatura ficatului?
Da, era mort de vreo două ore când am ajuns noi aici.
- Asta ce înseamnă? - A fost omorât în jurul orei 1.
Fir-ar să fie!
Vreau să fie aduşi iar toţi martorii de la magazin şi de la metrou.
- Dar am stat deja de vorbă cu toţi! - Trebuie s-o facem din nou!
Nu trebuie să ne împiedicăm de prejudecăţi.
Dar l-a lovit în cap cu o rangă şi l-a aruncat peste balustradă.
Aici e vorba de altcineva. Gândeşte-te puţin!
Poate.
Şi iPodul? Ai zis că era al unui puşti.
Credeam că ţi-am spus. Tatăl băiatului e avocat.
Vrea citaţie ca să ne lase să vorbim cu fiu-său.
Fă orice trebuie să faci, dar adu-l aici!
Bine, sun chiar acum.
Erica, bună!
Nu, voiam doar să ştiu cum ai dormit.
Vrei să vezi cu ce mă ocup?
Vino la spitalul Wynnward, în Washington Heights,
ca să-ţi faci o idee.
Ethan Grant! Pune-ţi jos fundul de hippie!
Fumezi marijuana?
- Trebuie să stăm de vorbă. - Tata mi-a spus să nu amestec.
Zău? Taică-tău ştie că fumezi iarbă?
În ziua de azi nu mai e de glumit cu chestia asta.
- N-am văzut nimic, bine? - Ba cred că ai văzut.
Uită-te la mine! Vinzi chestia asta?
Nu!
Eu te cred. Dar judecătorul s-ar putea să nu te creadă.
Haide, ia-ţi boarfele! Să mergem!
- Îţi mulţumesc că ai venit. - N-ai pentru ce.
- Frumoasă jachetă! - Mulţumesc.
La ce oră ai adormit aseară?
Nu ştiu... La scurt timp după ce am închis telefonul.
- Pe la 1, 1:30? - Ceva de genul ăsta.
Pe la ora aia îmi terminam treaba.
Nu poţi să foloseşti în emisiunea ta nimic din ceea ce vei vedea, da?
Sigur, dar ar fi bine să-mi spui despre ce e vorba.
Vom interoga un martor la una dintre crime.
- Nu e împotriva regulamentului? - Ba da.
Dar am încercat să stau de vorbă cu ea de două ori, dar n-a vrut.
M-am gândit că poate va vorbi dacă vei fi tu de faţă.
De ce eu?
Pentru că ai reuşit să mă faci şi pe mine să vorbesc.
Bună, Chloe!
Cum te simţi azi?
Bine.
Am adus cu mine o prietenă.
Bună, Chloe!
Bună!
Te simţi în stare să-mi spui ce s-a întâmplat în noaptea aia?
Frumos medalion!
Ar trebui să le spui ce ai văzut.
Indiferent ce a fost, spune-le adevărul.
E în ordine.
Eu...
N-am văzut pe nimeni.
Haide, Chloe! Spune-mi adevărul, bine?
Şi nimeni nu m-a văzut pe mine.
Bine.
Îmi pare rău dacă te-a tulburat.
Îmi pare rău că n-am putut să te ajut.
Se pare însă că pe ea ai ajutat-o.
I-a plăcut mult medalionul tău.
Însemna mult pentru mine.
- Erica? - Da?
De ce m-ai sunat aseară?
Ţi-am spus, nu puteam să dorm.
Erai în pat?
Nu. Nu puteam să dorm.
Spune-ne încă o dată de ce n-ai vrut să vii la secţie!
- De ce? Îmi dai iPodul înapoi? - Ai grijă!
Nu ştiu... Aveam sentimente amestecate.
Într-un fel mă bucuram că tipii ăia au fost omorâţi.
- Te bucurai? - Da.
Ştiu că n-ar fi trebuit, dar asta simţeam.
Dă-ne declaraţia, înainte să ieşim la pensie!
Nu l-am văzut pe Justiţiar!
Tipii ăia m-au pocnit şi mi-au luat iPodul.
Apoi s-au luat de un tip, un negru care stătea lângă fiul lui,
şi pe urmă am coborât toţi.
În afară de o femeie, care stătea în spate.
O femeie...
Da, o femeie care nu s-a amestecat.
Poate că tipul s-a urcat la staţia următoare.
O poţi descrie pe femeia asta îndeajuns de bine
ca să i se facă portretul-robot?
Pot să încerc.
De ce vrei să urmăreşti chestia asta cu femeia?
Încă nu ştiu.
Femeile îşi omoară copiii, bărbaţii, iubiţii, pe cei dragi...
Nu fac chestii de-astea.
Nu?
Gândeşte-te la clipa în care ai văzut-o.
Unde erai tu, unde era ea...
Spune-mi ce îţi vine în gând.
Cred că avea părul blond...
Buze ca lumea...
Şi era subţire.
Dar avea un fund mişto. Îţi dădeai seama după...
- Dar nu-i desenezi fundul, nu? - Nu.
Bine.
Avea o piele frumoasă.
Catifelată.
Şi sâni mişto. Erau mici, ca ai lui Kate Moss, dar...
Încearcă să te concentrezi asupra chipului.
Scuze...
- Ştii ce îmi amintesc? - Ce?
Că era foarte absentă.
Ruptă de tot ce se întâmpla. Te cam lua cu fiori.
Nu e crem.
E culoarea vaniliei.
Ai lăsat un gol în mine!
Dar acum am terminat.
Mă auzi?
Am terminat.
Minunat! E Jennifer Aniston. Ştiam eu că puştiul ne tromboneşte.
Nu neapărat. E un fenomen destul de frecvent.
Mintea e atât de asaltată de imagini arhicunoscute,
încât e foarte greu, mai ales pentru adolescenţi,
să-şi amintească detalii semnificative.
"E dl Murrow, proprietarul parcării de pe Roosevelt Island."
"Dar se mai ocupă şi cu multe altele."
"Cu ce anume?"
"- Chiar vrei să ştii? - Da."
Erica!
Cine e?
Det. Mercer. Pot să-ţi vorbesc un minut?
Sigur. O clipă!
Bună!
Am încercat să te sun, dar nu mi-ai răspuns.
Probabil că telefonul e închis.
- Pot să intru? - Sigur, te rog.
E întuneric aici.
Aşa îmi place.
Am ceva...
E al tău?
- Unde l-ai găsit? - În zona hispano din Harlem.
Un poliţist a prins-o pe prietena unui suspect
când încerca să-l amaneteze.
Tipul se potriveşte descrierii pe care ne-ai dat-o.
Dumnezeule!
Vreau să te rog ceva.
Vreau să vii la secţie şi să-l identifici.
Nu, nu pot.
Ştiu că eşti tulburată, dar nu vei fi singură acolo.
Îţi promit.
Să-mi iau lucrurile.
Mulţumesc.
Să mergem!
O să vedeţi cinci subiecţi, apoi o să văd pun trei întrebări.
Recunoaşteţi pe cineva? De unde îl ştiţi? Ce a făcut?
Stinge lumina şi ridică storul!
Numărul unu, apropie-te de oglindă!
Nu.
Stai jos! Numărul doi, apropie-te de oglindă!
Nu.
Stai jos! Numărul trei, apropie-te de oglindă!
Nu.
Stai jos! Numărul patru, apropie-te de oglindă!
Îi văd pe toţi. Nu e niciunul dintre ei.
- Stai jos! - Sunteţi sigură?
Da.
Îmi pare rău, crede-mă.
Îmi pare foarte rău...
La dracu'! Credeam că l-am prins. Crezi că s-a speriat?
- Nu prea pare genul, nu? - Nu ştiu.
- Te simţi bine? - Da.
Mi s-a părut că ţi-a fost foarte greu.
A fost. Speram că, în sfârşit, se va termina.
Da... Mi-am terminat treaba. Hai să mergem să mâncăm ceva!
- Nu mi-e foame. - Trebuie să mănânci.
Abia îmi mai amintesc mâinile lui...
Poate că ai nevoie să uiţi.
Nu pot.
Mi-e dor de cea care eram când eram cu el.
Cunoşti sentimentul ăsta?
E un Mughal. L-am primit cadou de la bunica lui David.
Apropo de cadouri...
Cineva mi-a făcut un cadou aseară.
Da?
Îl ţii minte pe tipul pe care ţi l-am arătat la TV, la cafenea?
Cel pe care încerc să-l arestez de trei ani?
Se pare că mai avea cineva ceva cu el,
căci aici n-a mai fost vorba de un pistol de calibrul 9.
A fost o chestie foarte personală.
Da, am citit.
Avem mai multe informaţii despre cazul de la metrou.
Am aflat că a fost o femeie în vagon.
În tot timpul ăsta am căutat un bărbat înarmat,
dar era vorba de o femeie plină de resentimente.
Cred că suntem multe în oraşul ăsta.
Când abia intrasem în poliţie, îmi făceam singur un test.
Mă întrebam dacă, în cazul în care aş fi ştiut o persoană
care ar fi comis o crimă, aş fi avut tăria s-o arestez.
Ce fel de persoană?
Cineva apropiat.
Cum ar fi cel mai bun prieten pe care aş fi putut spera să-l am.
Şi?
Întotdeauna speram că voi avea tăria s-o fac.
Şi îl ai?
Da.
E important să ştii asta.
Ştiu asta.
E ceea ce admir la tine.
Îmi mai trebuie o singură dovadă şi o arestez.
Sunt sigură că vei găsi acea dovadă.
Eşti un bun detectiv.
Nu-ţi scapă nimic.
Trebuie să plec.
- Plătesc eu. - Bine.
Mă întreb ce părere ar fi avut David...
Despre ce?
Despre femeia plină de resentimente.
Nu ştiu.
Morţii nu vorbesc.
Nu cu mine, cel puţin.
Pot să vorbesc cu Joey Mortell?
Idioţi!
Ştiu că eşti blocat în trafic, pe Third Avenue, colţ cu 88.
Opreşte pe colţ, la Roma's Pizza, şi mănâncă o felie.
- N-o să stau aici atât de mult. - Ba da, o să stai.
Coada de maşini se întinde până pe Strada 96.
- Aşază-te confortabil. - Vreau să mă ajuţi cu ceva.
Poţi să-mi afli de unde s-a dat un telefon?
N-am aprobare.
Dar o s-o obţii, nu?
Da, dacă trebuie.
Bine, zi-mi ziua şi ora.
Acum două zile, pe 20 iulie, între miezul nopţii şi ora 1:30.
Bun. Dă-mi şi numărul!
Stai aşa...
917-157-1431.
Acum zi-mi şi numele.
E o treabă personală, ţi-am spus.
Dacă e genul acela de treabă personală, înţeleg.
Stai liniştit, o să aflu.
- Sună-mă să-mi spui, bine? - S-a făcut.
Ai mai văzut inelul ăsta?
Îmi pare cunoscut.
Am un nume: Shauna Nelson.
O adresă şi un număr de mobil.
Cum arată?
Are doi ochi, gură şi un nas chiar în mijlocul feţei.
Cară-te dracului de aici!
Alo?
Ştie cineva numărul ăsta? Sunteţi sigur? E cu 917...
Are cineva 917... Duceţi-vă naibii! Ne vedem mai târziu, bine?
- Eşti Shauna? - Tu m-ai sunat adineauri?
Da, am numărul tău de la casa de amanet. Mi-ai amanetat inelul.
Da. Javra s-a culcat cu o târfă şi mi l-a dat drept cadou de împăcare!
- Ca să aflu pe urmă că l-a furat! - Vreau să ştiu unde e.
Poţi să-mi spui unde e?
Nu.
Îmi trebuie o adresă, un număr de telefon, orice.
- Spune-mi unde e! - Nu!
Am văzut ce ţi-au făcut.
Mie n-o să mi se întâmple aşa ceva.
Apelul a durat trei minute şi 46 de secunde,
de la 12:26 până la 12:30. Tu ai fost persoana apelată,
de undeva din apropiere de Roosevelt Island.
Ţi-a spus că era în altă parte?
- Da. - Îmi pare rău.
Dar dă-o naibii!
- Dă-o naibii! - Da, dă-o naibii...
Pot să te mai rog ceva?
Păstrează asta pentru tine până capăt aprobarea.
Nici n-am trecut-o în calculator.
Mesaj nou
Îmi pare rău. Adresa lui e Clayton Avenue nr. 90.
Deschide fişier ataşat
Motor!
Crezi că te joci cu mine?
Eşti prăjitura mea pe ziua de azi! Acolo!
Ce drăgălaşi sunt, porumbeii!
Rămas-bun
Motor!
Crezi că te joci cu mine?
- Vreţi să faceţi bani sau nu? - Da, normal!
Arătaţi-mi că sunteţi în stare!
Staţi lângă nişte tipi care beau bere,
ţineţi-vă gura şi fiţi cu ochii-n patru!
- Dacă vine poliţia, ce faceţi? - Fugim!
Staţi pe trotuar şi ţineţi de şase. Cât de greu poate fi?
Bun! Căraţi-vă! Treceţi pe trotuar.
Vrei ceva?
Îmi vreau câinele înapoi.
Bună, băiete! Eu sunt.
Ce faci? Mă mai ţii minte?
Haide!
Fugi!
M-ai lăsat pe fir! Am nevoie de o adresă!
Reed Bryant. A fost la secţie ieri.
Cară-te, târfă!
Cine e târfă acum?
- Clayton Avenue nr. 90. - Mulţumesc.
Dă-te dracului la o parte!
Nu ştii că legea zice să-l ţii în lesă?
Pentru tâmpite ca tine!
Acum suntem doar noi doi şi javra asta, din nou!
Crezi că poţi să-mi faci felul?
La pământ! Jos! Poliţia!
Jos! Să te văd întins pe jos! Aruncă arma, Erica!
Nu te amesteca! E ceva între mine şi el!
- Nu ai dreptul să faci asta! - Ba da, îl am.
Nu. Eu am dreptul să-l urmăresc şi să-l împuşc.
- Atunci, împuşcă-l! - Nu fac asta. Eu anchetez cazuri.
- Acum, dă-mi arma! - Şi ce o să faci, Mercer?
Haide odată!
- Îl arestezi? - Dă-mi arma!
- Arestează-mă, omule! - Gura!
- Dă-mi arma! - Pune-mi cătuşe, omule!
- Gura! - Am zis să-mi dai arma!
Haide! Aşa, fată bună...
Bravo!
Nu...
Dacă foloseşti o armă, ai grijă să fie înregistrată legală.
- Ce dracu' faci?! - Nu vorbeşte nimeni cu tine.
- Trebuie să mă arestezi! - Am văzut ce ai făcut!
- Eşti poliţist, asta faci! - Taci!
- Nu în seara asta. - Haide, omule! Pune-mi cătuşele!
Taci dracului!
Acum poţi să mă arestezi.
Problema e că, dacă te arestez, o încurc şi eu.
Nu. Nu pot să te las să faci asta pentru mine.
Aşa că mai trebuie să împuşti o singură persoană.
Poftim?
Vezi tu, n-a existat niciun justiţiar.
Au fost doar trei golani care omorau oameni la întâmplare.
Au făcut chestia asta în Central Park.
Şi-au cumpărat un pistol.
În cele din urmă, s-au ucis între ei.
Nu ştiu cum, m-au rănit şi pe mine şi am făcut ce trebuia să fac.
Aici.
- Nu pot... - Nu împuşti decât oameni răi?
Am intrat şi eu în clubul ăsta.
Trage în aşa fel încât glonţul să mă atingă doar, dar răneşte-mă.
De la vreun metru.
- Îmi tremură mâinile. - Ai grijă să nu tragi în inimă!
Drăcia dracului! În ce hal doare!
Îmi pare rău...
Îmi pare rău.
Şi mie.
Acum întinde-o de aici, până nu mă enervez!
Uită-te la tine... Şi pe tine te-a părăsit?
E în ordine. Am eu grijă de tine. Vino încoace!
Stai!
Poliţist rănit.
Trei infractori ucişi. Clayton Avenue nr. 90.
Trimiteţi o ambulanţă.
Nu mai există cale de întoarcere la ceea ce ai fost înainte.
Străina aceasta
e tot ceea ce eşti acum.
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro