Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Haide, haide, haide. Aşa, ia uite.
Stai jos, amice!
Haide. A fost un joc bun.
O să fii aşa toată ziua?
Nu ştiu. Aşa va fi toată ziua?
Nu ştiu. Depinde de tine.
Nu am loc unde să stau. Eu n-am loc unde să stau.
Stau lângă un tip care stă
de parcă ar fi acasă pe toaletă cu picioarele desfăcute.
- Te rog nu înghesui lumea. - Relaxează-te, te rog. Uită-te la mine.
Sunt relaxat. Uite cum stau.
- De ce stai aşa? - Pentru că... Tu ce crezi?
De ce m-ai trezit pentru rahatul ăsta?
Pentru că încerc să mă relaxez şi să am o zi plăcută.
Transpir ca o târfă din Tijuana.
Sucuri reci ca gheaţa!
Luaţi-vă sucul de aici!
Pe dreapta. Jos pe acolo. Dă-o acolo jos.
Hei, omu' cu hot-dog, poţi să îmi dai şase hot-dog -uri aici jos?
Imediat. Şi să fie aşa cum trebuie, te rog.
Ştii tu, cu muştar şi ketchup şi cu savoare.
Nu mă face să te lovesc pentru mai mult.
Credeam că mergem la Wiener Circle după asta.
- O să mergem. - Atunci de ce îţi cumperi hot-dog?
Dă ăştia mai departe, te rog. Poţi să păstrezi restul.
Vrei şi tu un hot-dog?
Pot să-ţi dau un hoţ... Vrei un hot-dog?
Vrei un hot-dog, domnişoară?
- Nu. Mulţumesc. - Poţi să-I mănânci tu.
- E în regulă. - Dă-i bătaie. Poţi să mănânci un hot-dog.
- Nu, nu vreau unul. - Scuză-mă, domnule?
Vrei să dai unul din hot-dog -uri doamnei?
E în regulă, mersi. Nu trebuie să-i împarţi.
- Poţi să iei şi tu unul. - Mersi. E foarte drăguţ din partea ta.
- Mănâncă doar unul, te rog. - Bine, dă-mi un hot-dog.
Să-i dea cineva un hot-dog. Eu... Uriaşul nu-i poate mânca pe toţi. la şi tu unul.
- Ai mai mâncat vreodată unul? - Un hot-dog?
- La stadion? - Da. Cred că da.
- Bine. - Mulţumesc.
- Păi, savurează-l pe ăsta. - Mersi.
- Îţi place muştarul? - Nu, e în regulă.
E mult mai bun cu topping. Uite.
Glumesc, îţi dau două.
- Noroc! - Mersi.
ÎI împărţim.
E un hot-dog bun. Îmi place hot-dog -ul. Ştiu.
Ce drăguţ.
Ai vreo problemă ca eu să mănânc un hot-dog, băiete?
Încerc să mă uit la meci şi să mănânc un hot-dog.
- Îi dau una peste cap. - Nu, lasă-I în pace.
- Vrei să mergem să luăm ceva de băut? - Nu.
Sunt cu cineva, îmi pare rău.
Cine? Tipul ăla cu tricoul băgat în pantaloni şi ochelari?
Ce, e ăla ca un frate? Atunci, tipul nu era fratele tău.
- Cine-i tipul ăsta? - Nu e fratele meu.
Cine e... Devin furios acum. Sunt gelos. Cine-i tipul ăsta?
- Tu cine eşti? - Nu ştiu. Glumeam cu tine.
Cine e tipul cu tricoul băgat în pantaloni? E ăla iubitul?
E...
- Am plecat. - Crezi că o să te măriţi cu el?
Ce? Pentru că ştiu că te-ai gândit la asta.
De prima oară când ai pus ochii pe el, probabil te-ai gândit,
"Mă întreb dacă m-aş putea mărita cu tipul ăsta în pantaloni scurţi. În nici un caz. "
Apoi, când I-ai sărutat, ai spus, "Nu-mi vine să cred.
Am băut o mulţime în seara asta. ÎI sărut pe tipul cu tricoul băgat în pantaloni.
Vreau să zic, dacă n-o să te măriţi cu el...
Da.
...şi dacă nu e pe veci,
atunci chiar nu ai nimic de pierdut dacă îmi accepţi oferta.
- Păi, o să plec. - Bine. Şi eu.
- Bine. - Unde? La o primă întâlnire?
- Păi, nu, nu cred... - Ascultă.
Dacă vrei să ieşi de pe piaţă cât timp eşti cu
nu-sunt-eu-acela-dar-mi-e-bine, atunci poţi să faci asta.
Dar din câte ştii, eu tocmai ţi-am oferit
un card de ieşire-dintr-o-dragoste - plictisitoare-pe-gratis fără obligaţii.
- Doamne, eşti nebun. - Nu, nu sunt nebun.
Şi de multe ori lumea spune "Vai, ce nebunesc",
şi apoi spun, "E genial".
Aşa s-a întâmplat cu persoana care a inventat focul.
Au ars-o pe vrăjitoarea aia. Şi ghici ce, apoi s-au încălzit şi au mâncat ceva bun.
Acum, unde mergem? Hai să nu facem să fie ciudat,
- Pentru că nu prea mă pricep la întâlniri. - Nu. Ştii ce?
Mai bine ies şi, dacă nu ne distrăm,
- S-ar putea să mă duc pe drumul meu. - Bine.
Nu fac nici o promisiune. O să ies şi o să stau cu tine puţin.
- Nu se va întâmpla aşa ceva. - Dar nu pot fi sigur.
Despărţiţi, dar împreună.
În regulă, în regulă, lume. Bine aţi venit la Three Brothers Bus Tours.
Eu sunt fratele numărul doi. E o plăcere să vă avem aici.
Aşa e, sunt destule locuri aici în faţă.
Promit că nu muşc. Nu sunt un muşcător. Sunt foarte încântat să vă am aici.
Bine, câteva reguli de bază. Vă rog să nu săriţi din autobuz.
E ciudat. Nu e amuzant pentru nimeni.
Deasemenea, nici nu aruncaţi cu obiecte în pietoni,
decât dacă, desigur, o merită. Bine?
Astăzi nu suntem la slujbă. Azi suntem în vacanţă.
Şi dacă nu vă puteţi distra aici în autobuzul cel mare,
atunci unde naiba puteţi?
Chiar îmi împart bacşişurile cu şoferul, Shondra.
Nu o vrem aici în spate să facă şmecherii.
A fost o perioadă ciudată pentru toţi. Serios. Jur.
Şi eu am fost un client. Cu mult timp în urmă.
Haideţi, lume, să ne dezlănţuim!
Vă întreb o singură dată. Arătaţi-mi că aveţi voinţă.
Nu mă faceţi să vă întreb de două ori. Sunteţi gata să vedeţi Chicago?
Despre asta vorbeam. Shondra, dă-i drumul.
Hai să punem sângele în mişcare. Ridicaţi-vă cu toţii şi relaxaţi-vă.
Aici veţi observa
una din puţinele clădiri care au supravieţuit marelui incendiu din 1871.
Acela e autenticul Turn cu Apă şi Staţia de Pompare din Chicago.
Sărbători fericite. Galeriile Marilyn Dean.
Artistul a fost inspirat de mişcarea neoclasică.
Nu.
Dar a vrut s-o reflecteze cu o influenţă abstractă.
Bine, pa-pa.
- Şi cât costă? - 35,000 de dolari.
Sărbători fericite. Galeriile Marilyn Dean. Aşteptaţi, vă rog.
Mă scuzaţi un moment? Sigur.
- Christopher? - Da, scumpo.
- Bună, scumpule. - Bună.
- Crăciunul a fost cu luni în urmă. - Nu-mi aminti. Îi simt lipsa atât de mult.
Da, ştiu. Dar azi nu e o sărbătoare.
Ştiu sigur că oamenilor le place cum le vorbesc la telefon
şi folosesc energia pe care le-o dau.
Bine. Doar spuneam, nu cred că Marilyn Dean va înţelege energia.
Nu. Ea mi-a spus să fiu creativ. Aşa că...
Ştiu. E doar... Bine. Ce sărbătoare urmează?
Patru iulie, asta urmează?
Păi, dacă vrei să fii tehnică, mai este Memorial Day,
mai e Ziua Steagului.
Unii oameni consideră Ziua Tatălui drept sărbătoare. Eu nu.
Înţeleg. Înţeleg. Păi, în zilele acelea poţi spune, "Sărbători Fericite".
În restul zilelor, "Bună dimineaţa, bună ziua,
bună seara, Galeriile Marilyn Dean". Bine?
Bine.
- Îmi pare rău de asta. - Nu.
Deci, asta e o nouă lucrare de Zakrzewska.
Ce credeţi despre ea?
- Pot să fiu sincer cu tine? - Vă rog.
În afară de participarea la un curs de istoria artei la facultate,
în timpul căruia am cam dormit, n-am nici cea mai vagă idee ce e cu arta
sau cum se cumpără. Mă refer, ca la pictură.
Adică, nu văd de ce aş cumpăra ceva ce aş fi putut picta eu însumi.
Da. Sunt complet de acord cu dumneavoastră.
Ştiţi, unul din profesorii mei de artă a spus odată,
"Nu cumpăra niciodată un obiect de artă de care nu ai nevoie".
Ştiţi, nu-ţi face griji în legătură cu cine e artistul sau cât valorează.
Adică, trebuie să trăieşti cu el în fiecare zi.
Trebuie să treci pe lângă el în fiecare zi.
Ştiţi, chiar trebuie să îţi placă. Chiar trebuie să-l apreciezi.
E ca şi cum ţi-ai alege un partener.
- Hei, scumpo! - Bună.
- Cum merge treaba? - Bine.
- Ai multe pe cap. - Ştiu.
- Foarte interesant. - Sunt lihnit.
- Ai grijă. E foarte... E foarte fierbinte. - Fierbinte, fierbinte, fierbinte.
- Da. - Iisuse.
Hei, scumpule, trebuie să... Ar trebui să te pregăteşti, bine?
- Arăţi grozav. - Mulţumesc.
- Am multe lucruri drăguţe. - Am o pizza.
- Tot felul de lucruri. - Nemaipomenit.
Trebuie doar să hotărăşti ce să... Ştii tu, eu am făcut totul.
- Gary? - Da?
- Haide! Serios? - Ai adus trei lămâi.
Tot ce vrea iubita mea, îi aduc. Ştii asta.
Da, dar eu am vrut 12. Iubita a vrut 12.
De ce ai vrea 12 lămâi?
Pentru că fac o vază ornamentală cu 12 lămâi.
Deci, nimeni nici nu le mănâncă măcar? Sunt doar pentru decor?
Da. Sunt lămâi doar pentru decor. Expuse în centrul mesei.
Mă bucur că ţi se pare amuzant,
dar nu pot să umplu o vază cu doar trei lămâi.
Păi, nu poţi să foloseşti un pahar de băut?
N-o să folosesc un pahar de...
Am putea avea o versiune mai mică a unei vaze.
N-o să folosesc un pahar de băut pe post de vază.
Ştii ce? Am o idee.
Ce-ar fi să uităm de ideea cu vaza,
pentru că puiului care mi-a ars gura
iar prinde bine puţină lămâie.
Ştii ce? Acum am făcut o masă mai bună împotriva a ceva frumos la care să te uiţi.
Ce fa... Ce se întâmplă aici? Ce faci?
- Ce faci? - Am avut o zi aşa de lungă în autobuz.
Am nevoie de o pauză. Mă dor picioarele îngrozitor.
- Gary, haide, şi pe mine mă dor picioarele. - Sunt extenuat.
Am muncit toată ziua. Am fost la piaţă.
Am făcut curat în tot apartamentul apoi am gătit în ultimele trei ore.
Haide. Ajută-mă şi tu să pun masa.
- Scumpo? - Ce.
Deja ai făcut aşa o treabă minunată. Nu vrei să o termini singură
şi să ai puterea personală a acelei realizări?
- Pune masa. - Ascultă-mă.
Crezi că atunci când Michelangelo, da,
picta Capela a Şaisprezecea, a spus,
"Hei, băieţi, ştiţi, m-am descurcat destul de bine la celelalte 15 capele,
dar ce-ar fi să mă ajutaţi să o proiectez pe asta?
Şi poate că m-aţi putea ajuta... Daţi-mi o pensulă
şi puteţi şi voi să luaţi pensule, şi am putea cu toţii să facem o capelă grozavă. "
Nu, nu a spus aşa. Şi vrei să ştii care au fost rezultatele?
O capodoperă.
Bine. Se numeşte Capela Sixtină, nu a Şaisprezecea,
şi pun pariu că atunci când Michelangelo a cerut 12 pensule, nu i s-au adus trei.
Da. Bine, toată vorbăria asta începe să mă termine
şi acum va trebui să mă uit la rezumate mai târziu să văd ce-am pierdut aici.
- Scumpule, uite, Gary, doar... - Timpul de odihnă e important.
- Gary, te rog, du-te să faci un duş, bine? - Timpul de odihnă e important.
Pentru că asta e ceea ce nu vreau să se fi întâmplat.
Nu vreau să sune soneria. Voi fi forţată să răspund la uşă,
să întreţin oamenii, şi tot mai gătesc cina.
- Da. - Bine?
Ai perfectă dreptate. Hai să facem aşa. Imediat ce se termină repriza asta...
Gary. Deja s-a terminat una.
Vor fi aici în 20 de minute.
Scumpo, ai mai văzut tu vreun duş care să dureze mai mult de patru minute la mine?
Da, am văzut. Haide.
Grozav!
Sunt aici. Bine. Masa nici nu e pusă. Cina nu e gata.
Vrei te rog să îi laşi pe părinţii mei să intre?
- Trebuie să intru la duş. - Ce?
Trebuie să mă duc.
Gary. Gary.
Ei bine, văzând că familiile noastre nu au avut prea multe ocazii
să se cunoască una pe cealaltă, ne-am gândit, ce altă cale mai bună decât o cină?
Aşa că, vă mulţumesc tuturor pentru prezenţă şi poftă bună.
- Noroc. - Noroc, scumpo.
Doamnă Grobowski. Mă bucur să vă întâlnesc.
Mulţumesc.
Noroc cu fiii. Scumpo, noroc.
Scumpo, am văzut că ţi-au fost de folos cărţile acela cu Feng Shui
pe care ţi le-am trimis.
- Locul ăsta e aşa de echilibrat. - Mersi, mamă.
Da, energia locului e uimitoare.
Da.
Ei bine, energia din apartament ar putea fi puţin şi mai uimitoare
dacă aveam o masă de biliard.
Gary, am mai vorbit despre asta.
Ne luăm o masă de biliard când ne mutăm într-un loc mai mare.
Locul e destul de mare acum, dacă voiai o masă de biliard pentru că...
- Gary. - Da. Ai putea lua masa din dineu,
ia-o şi mut-o în camera de zi.
- Serios? - E destul spaţiu.
Şi să pun o masă pentru cină în camera de zi? Bine.
Cum... Adică, ce faci cu o masă pentru cină?
- Mănânci pe ea. - Nu am avea mobilă în camera de zi...
- Unde punem mobila? - Tot ce zic e că
ar fi fain să pot să joc nişte biliard.
- Păi, ăsta nu e dormitor. - Uite, scumpo, te înţeleg în totalitate.
Sunt o mulţime de localuri. Adică, te poţi duce...
Aşteptăm şi ne luăm o masă de biliard când ne mutăm într-un loc mai mare.
Mulţumesc.
- Mâncarea e nemaipomenită. - E o mâncare delicioasă.
E nemaipomenită.
- Da, e foarte bună. - Bine, lume.
- E timpul pentru gluma zilei. Cioc, cioc. - Tată. Tată. Haide.
- Cine-i acolo? - Norma Lee.
Norma Lee, cine?
Normal, nu mă duc să bat la uşi,
- ... dar ai vrea să cumperi o enciclopedie? - Am şi eu o glumă, am şi eu una.
Stai aşa. Am şi eu o glumă pentru tine.
Ce se întâmplă când te întâlneşti cu un eschimos homosexual şi un negru?
În regulă, uite, cred că ne-au ajuns glumele pe seara asta.
Mulţumesc, totuşi. Hai doar să vorbim.
În regulă.
Am văzut articolul acela cu Trei Fraţi în Trib săptămâna asta.
Se pare că puneţi la cale ceva foarte interesant.
Scopul nostru e să încercăm să ducem turismul
din Chicago în aer, pe pământ şi pe mare.
Suntem încă la faza de început cu autobuzele.
Dar imediat ce ne stabilim infanteria,
atunci o să mergem la meduze. Da.
- Bărci. Bărci. - Bărci.
Imediat ce controlăm calea apelor, atunci o să aducem suport aerian
şi apoi vom controla cam totul.
Ştii, Dennis,
modul în care ţi se luminează faţa când îţi descrii ambiţiile,
e foarte inspirant.
- Mersi. - Pentru că înţeleg
cum simţi pasiunea.
Şi să o împărtăşeşti altor persoane, cred că asta e important în viaţă.
Nu simt asta şi cu bărcile şi cu meduzele... Meduze?
- Meduze. - Scuze.
Da. Dar o simt pentru cântat.
Cu grupul meu coral, The Tone Rangers.
Deşi nu e atât de agresiv ca visul tău,
e mai mult o frăţie. E ca o echipă muzicală.
E ca o simfonie de băieţi. O simfonie de băieţi.
Şi e foarte greu să descrii adevărata magie
a unui grup de băieţi care cântă în armonie perfectă.
E transcendent.
Dar e încă foarte real.
Cred că cea mai bună cale de a o spune e să...
Nici măcar asta nu e de ajuns.
Nu e, pentru că e o singură persoană.
lar eu vorbesc despre pulsul colectivului.
La naiba. Lăsaţi-mă să vă arăt cum se face.
Tată, ce zici de puţină percuţie?
Şi, mamă, hai şi tu.
Bine, mamă. Excelent. Şi Gary!
Ca la tobe! Hai, hai! Ca la tobe! Hai, hai!
Ăsta e Gary! Hai, hai cu toba. Hai!
Hai, hai cu toba. Gary, la tobă. Hai, hai.
Ăsta e Gary la tobă. Hai! Şi Gary.
- Hai, hai. - Eu nu sunt cu voi.
Hai, hai. Cu toba. Hai, hai.
Eu nu sunt genul de om care să fie cu toba.
Aş prefera să ascult şi să mă bucur de bubuituri şi de...
Ştii, Gary, ăsta e privilegiul tău. Ăsta e dreptul tău, să asculţi.
Între timp, trebuie să vorbesc cu Brooke despre ceva.
- Se numeşte linie de bas. Scuzaţi-mă. - Bine.
Bun, Carol.
Bun, Brooke.
Da, Dennis.
- Fii amabil. - Super tare.
Mişcă-te
Întotdeauna trăieşti viaţa
Niciodată nu te gândeşti la viitor
Demonstrează-ţi
Tu eşti mişcarea pe care o faci
Asumă-ţi riscuri, câştigi sau pierzi
Uită-te numai la tine
Eşti fiecare pas pe care-I faci
Tu şi tu şi asta e singura cale
- Mişcă! - Mişcă!
Mişcă-te
Eşti fiecare mişcare pe care o faci
Aşa spune povestea
Mulţumesc mult.
- Bine, pa. - Mulţumesc mult.
- Mi-a părut bine să vă văd. - Bine. Haide.
- O seară bună. - A fost foarte frumos, Gary.
Mă bucur că v-am văzut. Şi pe tine. Mă bucur că v-am văzut.
- Mersi, Brookie. - Mersi, scumpule.
- Tot mai eşti cântăreaţa mea preferată. - Încetează.
Te iubesc, surioară. Şi mi-ar place să vii la o reprezentaţie live
a celor de la The Tone Rangers. E ceva care ţi-ar plăcea cu adevărat.
- Mă bucur că te-am văzut. - Bine.
- Mulţumesc. - În regulă.
- Pa, dragă. Mulţumesc pentru aşa o... - Bine. Bine, mamă.
- Ne vedem în curând. - Pa, dragă. Mersi, scumpo.
- Ne vede mai târziu. - Bine, amice.
Eşti sigură că nu te putem ajuta la curăţenie?
- Nu, nu. Cred că ne descurcăm. O să... - Da?
Drăguţ din partea ta să te oferi, dar ne descurcăm. Mulţumesc.
- A fost atât de distractiv. - Grozav.
- Te iubesc. - Mă bucur că te-am văzut.
- Noapte bună, scumpo. - Mulţumesc mult.
- Apreciez. - Mulţumesc mult.
În regulă. Pa-pa.
- Pa-pa. - Mersi că aţi venit.
Şi eu vă iubesc.
Eşti chior?
Nu, nu! Mostrele mele!
- Mă duc să spăl vasele. - Bine.
- Ar fi drăguţ din partea ta să mă ajuţi. - La naiba.
Aşa!
Nici o problemă. Mă ocup puţin mai târziu.
O să ies pe stradă puţin pe aici.
Gary, haide, nu vreau să le spăl mai târziu.
Hai să le spălăm acum. Durează numai 15 minute.
Scumpo, sunt extenuat. Chiar vreau să mă relaxez puţin.
Numai să stau aici, să las mâncarea să se digere,
şi să mă bucur de linişte puţin.
Dă-i! Dă-i! Dă-i! Asta se întâmplă.
Şi o să... Ştii tu, putem să spălăm vasele mâine.
Gary, ştii că nu vreau să mă trezesc cu bucătăria murdară.
- Cui îi pasă? - Mie îmi pasă! Bine? Mie îmi pasă!
M-am spetit toată ziua şi am curăţat casa şi apoi am gătit masa.
Şi eu am muncit azi. Ar fi frumos să zici mulţumesc
şi să mă ajuţi cu vasele.
Bine. Te ajut să speli nenorocitele de vase.
Haide. Ştii ce?
Nu. Vezi? Nu asta vreau.
Tocmai ai spus că vrei să te ajut să speli vasele.
- Vreau ca tu să vrei să speli vasele. - De ce aş vrea să spăl vase?
- De ce? - Vezi, asta e ideea.
Lasă-mă să văd dacă am înţeles, da? Îmi spui că eşti supărată
pentru că nu am o dorinţă puternică să spăl vasele?
Nu. Sunt supărată pentru că nu ai o voinţă puternică să te oferi să speli vasele.
- Tocmai am făcut-o. - După ce ţi-am cerut-o!
- Iisuse, Brooke, iar te porţi ca o nebună. - Să nu mă faci nebună. Nu sunt nebună.
- Nu te-am făcut nebună. - Tocmai ai făcut-o.
Nu te-am făcut... Nu, nu te-am făcut.
- Am spus că te porţi ca o nebună. - Ştii ce, Gary?
Ţi-am cerut să faci un singur lucru astăzi, un lucru foarte simplu,
să-mi aduci 12 lămâi şi tu mi-ai adus trei.
La naiba. Dacă ştiam că o să iasă aşa un scandal,
aş fi venit cu 24 de lămâi. Chiar şi 100 de lămâi.
Ştii ce îmi doresc? Îmi doresc ca toţi care au stat la nenorocita aia de masă
să fi avut propria lor pungă de lămâi.
- Serios! - Gary, nu e vorba de lămâi.
Păi, numai despre asta vorbeşti.
Spun doar că ar fi frumos să faci ceea ce îţi cer.
Ar fi şi mai frumos dacă ai face lucrurile fără să îţi cer eu!
Păi, îmi amintesc să fi făcut ceva pentru tine azi-dimineaţă
fără să îmi ceri.
- Gary, haide. - Ce? Vorbesc serios. Haide.
- Ştii ce? Vorbesc serios. Sunt serioasă. - Şi eu.
Haide. Ştiai că muncesc azi şi am făcut mâncarea aia.
Şi ai fi putut să îţi spui, ştii, puteai să fi spus,
"Da, cred că îi cumpăr lui Brooke nişte flori".
Ai spus la prima noastră întâlnire că nu îţi plac florile,
că sunt o risipă de bani.
Fiecărei fete îi plac florile, Gary.
Ai spus că nu îţi plac florile.
Ar trebui să înţeleg că de fapt îţi plac florile?
Nu. Nu e vorba de... Nu... Doamne, nu înţelegi.
Nu pricepi, Gary, Bine? Nu e vorba de lămâi.
Nu e vorba de flori. Nu e vorba de vase.
E vorba de... De câte ori mai trebuie să-ţi dau indicii despre balet?
- Ştii că nu suport... - Brooke, vino aici.
Am vorbit despre balet. Urăsc baletul ăla!
Te uiţi la nişte tipi în pantaloni strâmţi ţopăind vreo trei ore.
E ca un spectacol medieval techno. E un coşmar.
Stau acolo plin de transpiraţie. Pe tot parcursul spectacolului,
stau şi mă întreb oare când se termină coşmarul.
Să merg la balet.
Nu e vorba dacă îţi place sau nu baletul, Gary.
E vorba de faptul că persoanei pe care o iubeşti îi place baletul
şi de faptul că tu vrei să îţi petreci timpul cu acea persoană.
Nu şi când sunt la balet.
- Bine. Uită de balet! Uită de balet! - Aşa o să fac.
Nu mergem nicăieri împreună.
Tocmai am fost la Ann Arbor împreună. La Ann Arbor.
La jocul Michigan-Notre Dame.
Crezi că ţipătul, puşti beţi şi spiriduşi făcând tumba, sunt amuzante.
Astea sunt distractive pentru mine. Haide, am făcut asta pentru tine.
Ce... Ce faci tu pentru mine?
Sunt în autobuz pentru tine în fiecare zi!
- Haide. Tu... - Mă spetesc
să fiu cel mai bun ghid din întregul oraş,
ca să fac destui bani ca să ne întreţin pe amândoi
şi pentru ca într-o bună zi să nu mai trebuiască să munceşti.
- Vreau să muncesc. - Tot ceea ce îţi cer, Brooke,
e să arăţi puţină recunoştinţă.
Doar să primesc 20 de minute de relaxare când ajung acasă,
în loc să fiu atacat cu întrebări şi să fiu cicălit tot timpul.
- Crezi că te cicălesc? - Asta e tot ce faci!
Tot ce faci e să mă cicăleşti!
"În baie e dezordine". "Cureaua nu ţi se asortează".
"Hei, Gary, poate că ar trebui să te mai duci pe la sală"
Nimic din ceea ce fac nu e bun vreodată!
Vreau doar să fiu lăsat naibii în pace!
Serios? Asta e ceea ce vrei, Gary?
- Asta e ceea ce vrei? - Da.
- Asta vrei? - Da.
Bine. Grozav. Fă ce naiba vrei.
Lasă-ţi şosetele prin toată casa, îmbracă-te ca un porc, joacă-te.
Nu-mi pasă, am terminat.
- Ce? - Am terminat! Nu merit asta.
Chiar nu merit asta. Merit pe cineva căruia îi pasă.
Nu mai petrec nici o secundă din viaţa mea cu un ticălos nerecunoscător!
Eşti un ticălos!
Addie, a devenit atât de limpede în seara asta
cât de mult mă ia în serios.
- Ce s-a întâmplat? - Aceleaşi mizerii vechi.
i-am cerut să facă un singur lucru şi el nu a făcut.
Apoi s-a plâns că trebuie să facă orice,
şi am simţit că nu am de ales.
Nu, scumpo, ai avut de ales, bine?
Şi se pare că ai făcut alegerea corectă. Te-ai respectat.
Dar nu e ceea ce vreau. Nu vreau să mă despart de el.
Nu vreau. Vreau doar să îmi mulţumească. Vreau ca el să vrea să spele vasele.
Vreau ca el să vrea să mă ducă la balet.
Vreau să îmi aducă 12 lămâi! Ştii tu...
Vreau doar să îi pese destul de această relaţie ca să vrea să ne împăcăm.
Bine, ştii ce? Mă încalţ
- şi ajung acolo în 15 minute. - Nu, Ad. Nu face asta.
Te rog, chiar nu vreau să văd pe nimeni. Chiar nu vreau.
Dar, uite, îmi fac griji pentru tine, bine?
Şi te pot auzi cum îţi trânteşti vasele.
Şi nu vreau să scoţi Cloroxul şi mănuşile de cauciuc,
şi să o rezolvi în bucătărie. Uite, uite, uite.
Bine. În seara asta doar... A întrecut puţin măsura,
şi să sperăm că va realiza pur şi simplu
că are de făcut câteva schimbări şi va...
Va veni acasă şi îşi va cere iertare.
Bine? Asta se va întâmpla.
Mă simt de parcă, nu... Ştii tu, te îmbraci cum vrei să te îmbraci.
Ştii, faci ceea ce vrei să faci.
Am terminat cu relaţia. Nu mă interesează.
Şi, deci e doar, "Ai terminat-o cu relaţia"?
Păi, se vede că te doare.
- Te-a afectat. Eşti rănit. - Ba nu.
N-ai de ce să-ţi fie ruşine. Te-a rănit.
- Vrei să te uiţi la mine? - Nu mi-a frânt inima.
Sunt puţin şocat. Sunt puţin surprins.
Gary, eşti distrus. Cum se numeşte tipul de care se ocupă?
O să-ţi rezolv problema. Cum îl cheamă?
- Despre ce vorbeşti? - I-ai verificat e-mail-ul?
Eu nu verific e-mail -uri. Eu nu...
Poţi să-ţi iei un program care înregistrează apăsările de taste.
Costă vreo 20 de parai. Foarte uşor de folosit, bine?
Primeşti o parolă şi îi verifici e- mail -ul. Afli totul despre ea.
Aşa am aflat de portoricanul
- ... cu care umblă Stacey. - Bine.
Bănuieşti prea multe.
Nu umblă cu nimeni, bine?
Ne-am certat din cauza cumpărăturilor pe care le-am adus acasă.
Poate că ai dreptate. Probabil că nu se culcă cu nimeni.
- Nu. Nu despre asta e vorba. - Bine.
- Poate că umblă cu altul, poate că nu. - Nu umblă.
Nu ştiu. Nu sunt Columbo. Bine?
Dar ceea ce ştim e că nu mai vrea să fie cu tine.
Adică, nu îmi place să fiu aşa direct, dar să recunoaştem.
Spune că nu vrea să fie cu tine şi eu o cred.
Acum, trebuie să ne dăm seama. Şi o să îţi trebuiască un loc unde să te duci
să-ţi lingi rănile până îţi limpezeşti gândurile.
N-am nevoie de un loc unde să-mi ling rănile.
Vei sta cu mine.
Nu vreau să aud. Uite...
- Nu mă mut din casă. - Deci nu te muţi.
Nu. Am investit bani în locul ăla. Am investit jumătate din bani în casă.
În mod evident nu eşti tu cel care decide în cazul ăsta.
Da, dar eu deţin locul ăla.
- Cu ea. - Da.
Dar nu ea decide cine rămâne cu locul ăla.
Dacă afli cu cine se culcă, poate că o putem scoate la capăt.
- Vreau să asculţi la mine. - Tu să mă asculţi.
- O să îţi las o cheie. - N-am nevoie de cheie.
- De ce? - Pentru că o să pună...
Pentru că se va muta de acolo, Johnny.
- A spus ea că se va muta? - O va face. Se va muta.
Ea... Voi păstra locul acela.
Nu mă mut de acolo.
Îţi las o cheie.
- Hei, ce mai faci? - Aproape am reuşit.
- Da. - Ştii, mă gândeam.
Ştii ce ar trebui să faci,
dacă găseşti pe cineva care arată că Brooke,
dar chiar mai bine şi, ştii tu, să i-o tragi bine.
- Ce naiba e cu tine? - Ce?
- Rapoarte. - Doar repară nenorocitul de motor.
Repar nenorocitul de motor. Am nevoie de rapoartele tale din tururi.
Sunt în afara programului, bine?
Păi, nu pot înregistra trimestrialele până când nu am rapoartele tale.
Trec printr-o schimbare majoră în viaţă acum, Dennis.
Aş aprecia puţină sensibilitate, te rog.
Ştiu că sunt amândoi francezi, dar asta nu are nici o legătură.
Manet era într-o perioadă mai timpurie şi... Nu. Monet şi Manet sunt lucruri diferite.
Îmi pare rău, sunt de altă părere.
Scuzaţi-mă, domnule, pot să îi spun să vă sune înapoi personal?
- Da. Bine, mulţumesc. - Scuze. Brooke?
- Îmi pare rău. - Ce?
Vino aici.
Scumpo, mama ta m-a sunat şi mi-a spus totul.
Iisuse.
Bună dimineaţa, Marilyn.
- 'Neaţa. - Mă duc să ud plantele.
Am înţeles că ai avut o noapte lungă. Spune-mi totul.
"Totul. " N-aş putea...
- Atunci nu. - Timpul mă presează.
Vreau ca tu să îţi iei liber restul zile.
- Nu. - Nu, nu e necesar.
Cine sunt eu?
- Marilyn Dean. - Şi unde suntem?
- La Galeriile Marilyn Dean. - Şi al cui portret este acela?
- Aceea e Marilyn Dean. - Da.
Ştii, viaţa ta personală e viaţa ta personală.
Dar arăţi ca naiba. Şi când tu arăţi ca naiba,
Marilyn Dean arată ca naiba, şi devine treaba mea.
Şi când vine vorba de treaba mea, nu îmi place nimic care mă distrage.
Aşa că vreau să îţi iei restul zilei liber şi să fii tristă
şi apoi să te întorci la servici mâine gata să te ocupi de treabă.
Ai înţeles?
Bună, Brooke. Ce mai faci?
Ce naiba faci?
Întreaga mea viaţă, întotdeauna am vrut un loc al meu cu masa mea de biliard.
Am în sfârşit propriul meu loc,
dar n-ai vrut să mă laşi să am o masă de biliard.
M-am gândit să rectific asta astăzi. Şi chiar mă simt bine.
O să continui şi o să bag bila patru în gaura din colţ.
Drăguţ.
Scuze, pot să... Puţin loc pentru jucător, te rog?
E greu să loveşti când cineva stă... Mulţumesc.
Cred că se simte ameninţat pentru că te-ai despărţit de el şi îşi face de cap.
Bine, uite, Brooke, bărbaţii sunt ca nişte copii. Ştii? Şi...
Scumpule, e o figură de stil. E Brooke. Şi te iubesc foarte mult.
Şi tu eşti bărbatul meu şi ştii asta. Eşti uimitor. Te iubesc.
Ascultă, şi vor testa limitele să vadă cu ce-o să le meargă şi cu ce nu.
Cred că sunt trei lucruri pe care Gary trebuie să le ştie.
Unu, astfel de comportament nu trece neobservat. Doi, nu e acceptabil.
Şi trei, ştii, cu siguranţă nu vei tolera aşa ceva. Nu?
Da.
Şi Brooke, să nu uiţi, suntem responsabile de acţiunile noastre, da?
Şi nu regretăm niciodată, nu?
Da.
Nu vreau să termin jocul. Am treabă, da?
Trebuie să cumpăr spray. Trebuie să curăţ câinele.
Şi acum chiar plec pentru că nu vreau să aud asta. Bine?
Mersi pentru partida de biliard. Mulţumesc pentru gustări.
- O să-mi chem un taxi. - Plătim câte jumătate.
Ce, ai 12 ani? Brooke, nu e sănătos.
- Încerc să-mi impun punctul de vedere - Şi ce anume vrei să zici?
Punctul meu de vedere e şi al tău. Cele trei puncte ale tale.
Asta nu a trecut neobservată, a fost inacceptabilă,
şi cu siguranţă e intolerabilă.
Nu e chiar ceea ce voiam să zic.
Incredibil.
- Ştiam eu! - Hei, gaşcă.
Mi-am găsit tricoul pe jos. Mersi că I-aţi întins pe acolo.
Gary, eşti aici pentru bowling pentru cupluri?
Da.
Păi nu crezi că noi doi ar trebui să discutăm câte ceva mai întâi?
Cum ar fi? Cum ne îngroapă media ta de 47 de puncte?
Bine. Grozav. Nu.
Gary, ăsta e bowling pentru cupluri. De vreme ce noi nu mai suntem un cuplu,
pentru că ai ales
să nu mai participi constructiv la relaţia noastră,
suntem acum singuri.
Deci, nu e loc de două persoane singure în echipă.
De ce eşti aşa confuz?
N-am idee ce se întâmplă. Am venit să joc în echipă.
Uite, Gary, nu cred că e o idee atât de bună
ca noi doi să mai stăm unul în preajma celuilalt mai mult decât trebuie acum.
Sunt perfect de acord. Poate că ar trebui să te duci să joci pinball.
- Nu, cred că tu ar trebui să pleci. - Bine.
Brooke, când un bărbat îşi ia un angajament faţă de echipă,
îşi onorează acel angajament.
Nu îşi lasă emoţiile sau problemele personale să se pună în faţa victoriei.
Şi am făcut un angajament faţă de această echipă.
- Nici ei nu te vor aici, Gary. - Da, sigur, nu mă vor.
- Nu te vor. - Sunt prietenii mei.
- Dar nu eşti un jucător puternic. - Nu asta e ideea.
- Ştii ce? Hai doar să... - Ce-ar fi să-i lăsăm pe ei să decidă?
Gary, nu. Nu. Nu-i implica şi pe ei, bine? Nu e necesar.
- Ce s-a întâmplat, Castro? - Castro?
Păi, Castro nu îi lasă pe oameni să voteze ca o echipă.
- Bine. Întreabă-i. - Mulţumesc.
Bine, lume. Vot de echipă aici.
Ridicaţi mâna când aţi ajuns la o decizie,
cine de aici e de acord cu Brooke şi crede că ar trebui să părăsesc echipa de bowling?
Şocant.
Camarazi de război. Ar trebui să-I închiriezi odată.
Noroc tuturor. Să o duceţi pe domnişoara Bilă De Bowling în finală.
- Hei, Gary. - Da.
- Trebuie să-mi dai tricoul tău înapoi. - Ce?
Păi, va trebui să te înlocuim, şi ştii că suntem depunctaţi cu 10 puncte
dacă nu suntem toţi în tricouri identice Pin Shakers.
- Pe tricoul meu scrie "Gary". - Aşa e.
Dar de fapt, cunoaştem un tip pe nume Gary.
Şi nu e la fel de înalt ca tine, dar joacă destul de bine popice.
Atunci va trebui să îţi cer înapoi protecţia pentru încheietură.
Îmi pare rău. E a mea.
Doar dă-mi naibii protecţia pentru încheietura. Mulţumesc.
Sper să-ţi rupi încheietura.
Bine? Ai văzut asta? Ştii ce vreau să zic?
Da. A fost grozav.
Tocmai ai făcut ca fostul tău prieten, cu care îţi doreşti să te fi întâlnit încă,
să fie dat afară din echipa de bowling.
Păi, a trebuit să fac asta ca să îI aduc unde voiam.
Unde e asta? Fără tricou în parcare?
Addie, nu înţelegi.
Gary iubeşte echipa asta de bowling. Acum e rănit.
Se simte destul de rău.
Va ieşi în oraş şi se va îmbăta.
Se va face de râs.
Şi va sta şi se va simţi destul de singur
şi destul de jalnic, şi atunci o să-şi dea seama.
Ce-o să-şi dea seama?
Că nu a rămas doar fără prietenă,
dar şi că viaţa lui se năruieşte bucată cu bucată
şi poate că viaţa aia era destul de grozavă.
Şi poate că eu eram liantul care făcea toate astea posibile.
Şi dacă vrea acea viaţă înapoi,
nu va avea de ales decât să se schimbe.
Ce zici de asta?
Mă simt de parcă tocmai aş fi intrat în iad.
Când ai început să vii în spelunci ca asta?
Aş putea fi cel mai grozav pe care I-ai văzut vreodată, amice.
- Cuceresc noi frontiere. - Bună, scumpo.
Da, trebuie să faci faţă muzicii proaste şi băuturilor de 15 dolari,
dar locul ăsta e plin de bunăciuni.
Tot ce trebuie să faci e să le separi pe cele mai slabe de turmă.
Haide, te duc la zona pentru VIP-uri.
- Aduci câteva beri? - Bine, L. G.
Lupus, trebuie să fiu... Trebuie să fiu sincer cu tine.
Nu o simt.
O să-ţi placă aici. O să-ţi placă.
Nu-mi place aici. Uite, ascultă-mă, bine, te rog?
Ce faci, Buzz?
Cât ai stat închis în casă în ultimii doi ani,
jocul s-a schimbat.
Îţi aminteşti când erai o pisică sălbatică
şi erai nevoit să vânezi şi să ucizi pentru mâncare?
Ei bine, ai devenit o pisică de casă.
Îţi era adus laptele
într-un bol de argint, şi ghici ce?
Acum ai fost aruncat înapoi afară
iar aleea s-a schimbat. De exemplu, generaţia MTV a ta,
tehnologia ta, mesajele tale, TiVo -ul tău. Ce vrei tu.
Oamenii îşi vor informaţiile mai repede.
Oamenii îşi trimit e-mail-uri pentru că vor să facă schimb de informaţii, Gar.
Nu vor să se conecteze, vor rezultate.
- Bine. - Trebuie să ajungi la mesaj mai repede.
Acum, vreau să priveşti. E foarte uşor. Bine?
Ce faceţi, doamnelor?
Acum, uite ce-aş vrea să faci.
Mai întâi, aş vrea să te dezbraci.
Apoi o să iau nişte hârtie Şaran
şi o să te înfăşor în ea, din cap până-n picioare.
Apoi o să tai două găuri.
Una pentru gură, ca să poţi respira desigur.
- Şi cealaltă... - Nemernicule.
Ar putea fi o seară magnifică pentru noi, scumpo.
- Rozul e minunat. - Iisuse, Doamne.
Vino aici. Lupus, ascultă-mă. Vreau să mă asculţi.
Uite şi băuturile noastre. Îţi vrei băutura?
Nu, e în regulă. Mulţumesc. L. G. îţi mulţumeşte.
Vrei să mă asculţi, te rog? Tu eşti fratele meu şi te iubesc foarte mult
şi poate că ţi-o pui diseară, dar poate că vei fi arestat.
Arestat pentru ce, scumpete? Pentru că sunt grozav?
Haide, scumpete, ascultă. Vrei să-ţi spui glumele, spuneţi-le.
Dar mai devreme sau mai târziu ţi se va face foame şi o să vrei să mănânci.
Şi glumele te-ar putea face să te simţi mai bine, dar nu te şi satură.
Mă duc să fac o tură.
- Ce faci? - Schiţez.
Şi unde schiţezi?
În camera de zi. Nu, la mine în dormitor.
Şi nu ţi-am spus nimic ţie, Brooke,
când ai pretins patul cu aroganţă fără să mă întrebi,
dar nu poţi să intri la mine în cameră şi să o transformi într-un târg de artă.
Gary, am ocupat doar puţin spaţiu, aşa că...
Nu-mi pasă nici dacă ai luat un ţol.
S-ar putea să nu fie o uşă aici, dar ăsta e domeniul meu. Bine?
Eu nu intru la tine în dormitor şi pornesc o drujbă.
Bine, atunci ce naiba caută masa aia de biliard în dineu?
Pentru că aia e o zonă comună. Şi acolo trebuie să stea şi asta.
- Nu în camera mea. - Hei, ce faci?
- Trebuie să stea în altă zonă comună. - Gary.
Oamenii vin acasă şi vor să se relaxeze la ei în cameră.
Gary, e două dimineaţa!
- Să nu-mi scapi lucrurile. - Nu ştiu ce să-ţi zic, puştoaico.
Aşa sunt eu când sunt singur.
Orele mele încep să devină destul de ciudate.
Cred că e vremea să te gândeşti să te muţi.
De ce să... Nu, nu mă mut nicăieri.
Gary, dă volumul mai încet, te rog.
Da, dar nu îţi spun ce naiba să faci la tine în cameră.
Poţi să cânţi. Poţi să dansezi.
Poţi să coci şi o casă din turtă dulce.
Nu-mi pasă deloc.
Dar în camera mea, vreau să mă relaxez şi să mă uit la rezumate
într-o experienţă surround completă.
- Ce naiba faci? - Nici măcar n-o să te uiţi!
Nu-mi spune ce fac şi ce nu nu fac.
Şi ce nu nu faci?
- Du-te şi învaţă nişte engleză. - Îmi pare rău.
N-am avut un bunic în conducerea vreo unei facultăţi.
Cuvântul cheie fiind "am avut". S-a atins de studenta filipineză?
Nu a atins-o pe studenta străină?
Nu ştiu, Brooke. N-am fost acolo. Bine.
Nu, să nu te legi de familie.
De parcă familia ta ar fi perfectă? Fratele tău e un pervers!
Să nu-mi vorbeşti despre obiceiurile sexuale ale membrilor familiei mele.
Cum rămâne cu sora ta?
- Sora mea a trecut prin multe. - Scule.
Sunt nişte probleme, Gary, dar putem te rog să o lăsăm...
Probleme? S-a culcat cu întreaga linie ofensivă a echipei Arizona Cardinals.
Asta nu e o problemă. Asta e că ea e problema!
- Era în vacanţă! - Era în vacanţă.
Nici măcar să nu mă stârneşti, apropo, pe fratele tău.
Dacă mai trebuie să-I aud pe ăla încă o dată,
mă spânzur cu aţă dentară.
Poate să iasă o dată din debara, te rog?
Richard nu e homosexual.
Bine, lassie, vreau să mă asculţi şi să mă asculţi bine.
Nu vreau să zic că nu se va căsători.
Nu spun că nici măcar că nu va avea copii.
Dar apoi într-o zi soţia lui va veni acasă,
şi îI va găsi cu un tip pe nume Majulio,
purtând căşti de piele şi dansând pe cele mai mari şlagăre ale lui Yanni.
Da. Sigur. Mă rog. Eşti un copil.
Da, sunt un copil.
Du-te şi bucură-te de camera ta, Brooke, pentru că eu o să mă bucur de a mea!
- Bine. - Ştii ce?
S-ar putea să mă bucur de nişte opţiuni pay-per-view la noapte.
Va fi una lungă, scumpo,
şi nu am de făcut nimic mańana decât să dorm.
Nopţi de petrecere Nu cade îndoială că suntem aici să petrecem
Ce faci?
Nopţi de petrecere Haide acum, trebuie să începem
Ricky, tu şi cu Get Along Gang plecaţi
sau vă arunc de aici personal, ai înţeles?
De fapt, Gary, ăsta e dormitorul lui Brooke.
Aşa că, tehnic, nu ai jurisdicţie aici,
dar cred că ar fi foarte distractiv să cânţi cu noi.
Haide, Gary. Cred că o să-ţi placă.
Ai 10 secunde să pleci de aici
sau îţi sparg fluierul tău magic.
Înţelegi ce îţi spun?
Scoate grupul ăsta afară din casa mea, acum!
Gary, nu poţi lua un fluier din mâna unui tip
când e în toiul unui dans foarte mişto.
Te poţi răni făcând aşa ceva.
Bat, bat!
Uite aşa. De la pod.
Noapte de pomină Petreceţi pe ritmul muzicii
Nopţi de petrecere Fă-o, fă-o
Ce fel de mişcare de doi lei a fost aia?
- Îmi pare rău. Ce? Ce s-a întâmplat? - Nu fi timidă cu mine.
Ai trimis animalul acela aici să mă atace cât eram mahmur şi slăbit.
Nu. Uite, tot ce ştiu e că The Tone Rangers,
aveau nevoie de un loc unde să repete,
aşa că i-am spus în mod clar lui Richard, "Staţi în camera mea, "
care mi-ai explicat că e spaţiul meu şi pot face ce vreau cu el.
Aşa vrei să ne jucăm? Pentru că o să joc aşa.
O să cânt ca Lionel Richie.
Toată noaptea, cucoană. Da.
O să chem nişte băieţi din pădure.
Şi nu vorbim aici, Brooke,
despre nişte regine care ştiu nişte mişcări de luptă.
Vorbim de nişte flăcăi care nu au viitor.
- Da. - Aşa e!
Putem face lucrurile foarte inconfortabile pe aici
şi asta o să facem.
Te rog. Haide. Ştii ce?
Ţi-e ruşine că Richard te-a bătut.
Richard nu m-a bătut.
Richard m-a atacat cât eram pe jumătate adormit.
Serios? Aşa o vezi?
E o diferenţă mare între a lua bătaie
şi a fi păcălit de un flăcău care dansează şi cântă
şi care apoi te loveşte în gât înainte să ştii măcar că eşti într-o luptă.
Şi nu m-aş aştepta ca una de teapa ta să înţeleagă,
pentru că tot ce faci e să faci mişcări de acolo din turnul tău.
Ai părăsit în mod oficial rezervaţia.
Sunt adult. Vorbesc prin rahat. A rămas fără idei.
Doamne. Ascultă, apropo, sunt mesaje în căsuţa vocală
în legătură cu noapte jocurilor, ceea ce desigur nu se va întâmpla,
aşa că ai vrea să suni lumea să le zici că s-a anulat.
De ce să anulez noaptea jocurilor? Adică...
Dacă e rândul nostru să fim gazde, o să fiu gazda nopţii jocurilor.
- Vrei să fii gazda nopţii jocurilor? - Sunt bine, Brooke.
Nu îmi sunt străine lucrurile care mi s-au întâmplat azi.
Bine.
Dacă e cineva care să se simtă ciudat pentru că a văzut oameni,
...tu eşti aceea, Tonya Harding. Eu? Îmi voi onora angajamentele.
- Grozav. - Grozav.
- Bine. - Bine.
- Să facem asta. - Să facem asta.
Hai să onorăm angajamentul.
- Hei, nu e deloc mâncare acolo! - Şi?
Păi, oamenii o să ajungă aici într-o oră. Ce-o să mănânce?
Eşti băiat mare. Dă-ţi seama.
Grozav. Păi, asta avem.
Avem doar apă plată pentru că Gary nu a făcut cumpărăturile.
Şi nu avem nici gheaţă pentru că nu a umplut tăviţele.
- Aia e o porcărie. E lovitura ta. - Cum ziceai că te cheamă?
- Diane. - Diane.
- Ai anunţat? - Am anunţat cinci-ul.
Da, dar nu ai anunţat a doua bilă,
aşa că nu se pune, aşa că e rândul tău.
Trebuie să joci după reguli. E rândul tău.
- Bună. - Bună.
- Andrew. - Bună.
Hei, hei, hei!
Aceşti doi Benedict Arnold nu sunt bineveniţi la mine în apartament.
- Cine i-a invitat pe ei? - Îmi pare rău.
Aceştia îmi sunt prieteni foarte loiali şi sunt mereu bineveniţi în apartament.
Serios? Ce-ar fi să votăm şi să vedem cine are mai multe de data asta?
În regulă. Arătaţi mâinile.
Cine crede că aceşti doi trădători ar trebui să
plece şi să nu participe la noapte jocurilor?
Şi poate să-şi dea şi ei jos tricourile când pleacă.
Ridicaţi mâna. Ştiu că eu simt aşa. Cine mai simte aşa?
Haide, Johnny O, ridică mâna, te rog.
Haide. Mulţumesc. Tu, domnişoară? Fata cea nouă.
Cine e fata? Cum o cheamă? Cum o cheamă?
- Fata care e cu tine. Cum o cheamă? - Numele ei e Diane.
Îmi pare rău. Poate că ai vrea să-i dai drumul şi să atingi puţin cerul.
Mulţumesc. Haide, Riggleman, te rog? Ce faci?
Nu. Avem nevoie de opt ca să fie o numărătoare corectă.
Ştii asta. Haide.
Arată-i de partea cui eşti. Ridică mâna în aer.
Ştii de partea cui sunt. Totuşi ştii că avem nevoie de opt. Haide.
Lasă mâna jos.
Vă rog să nu vă atingeţi de chips-urile mele.
Pune aia înapoi. Alea sunt chips-urile mele.
Nu le mânca, te rog. Mulţumesc.
- Gary. - Sunt ale mele.
- Haide. - Uite aşa. În regulă.
- Atenţie. Gata? - Stai aşa. Porneşte cronometrul.
- Gata? - Acum trebuie să o fac. Hai.
- Bine. - E o cărămidă.
- Pătrat. Pătrat. - Cutie. Cutie.
- Colţ. Colţ. - Un punct în colţ.
- O casă. - Un platou!
- Fotbal! Baseball! Sporturi. O casă. - Un triunghi. E algebră.
- Bine, e o casă. - E o casă.
- Două cuvinte.
- Banană? - Horn, horn, horn!
Un fruct. Casă. Fruct.
Restaurant. Ori...
- Nu, horn, horn. - Fum...
Un apel la domiciliu. Apel la domiciliu!
Da, mă gândeam eu că e un apel la domiciliu.
Ca un hotel, dar mi-am dat seama că e o casă.
Da!
Eşti grozavă. Absolut grozavă.
În regulă. la să te văd acum.
Băieţi, ascultaţi. Următorul câştigă, bine?
Aşa că să fim concentraţi. Să rămânem calmi.
Putem face asta. Bateţi palma. Să mergem. Haideţi. Să mergem.
Să ne punem minţile la contribuţie. Să încercăm
şi să ne punem minţile la contribuţie, bine?
- Aşa. Să mergem. Minţile la contribuţie. - Te-am auzit!
Nu te mai gândi. Gata?
- Te-am auzit! - Păi, să fie simplu.
- Gata? Aşteaptă. Hai! - Aşa! Ne unim minţile.
Desenează mai repede. Nu trebuie să fie frumos,
trebuie să fie oricum iese. Pantof, pantof..
Pantofi!
Joe Jackson fără pantofi. Desenează altceva. N-o să priceapă nimeni.
- Pantof. Ce, e ăla un pantof mai mic? - Pantof de bebeluş.
Pantofi mici. De sugar. Pantofi.
Pantofi de sugar. Mai mici.
Pantofi mai mici.
Proba de alergat de la Olimpiadă. În pantof.
Într-un pantof. O umflătură...
Nu mai arăta către pantof. Noi nu... Nu se gândeşte nimeni la pantof.
Nu mai arăta către pantof şi desenează altceva.
Desenează altceva. Tu...
La naiba! Nimeni nu se gândeşte la pantof!
Ai desenat un pantof mare, apoi unul mic şi nimeni nu s-a prins.
Trebuie să desenezi altceva. Toţi au spus pantof de şapte ori.
E o şosetă, prostule.
- Te numeşti artistă? - Da!
Un copil de trei ani cu o cutie de creioane ar putea face o treabă mai bună ca asta.
Îmi pare rău, nu am marele talent de a sta pe capota unui autobuz roşu
arătând arhitectura construită de alţi oameni măreţi!
Mie ar trebui să-mi pară rău, Brooke.
N-ar trebui să stau aici şi să mă iau de arta ta.
Nu.
Pentru că eşti nebună ca Picasso.
Tot ce mai trebuie să faci e să-ţi tai urechea.
Ăla e Van Gogh, idiotule!
Şi insultele tale sunt mult mai eficiente decât exacte.
Nu-mi vorbi mie despre exactitate!
Pot să îţi vorbesc despre ce vreau eu.
Pentru ca nici măcar nu ai putea desena o şosetă.
Nu faci nimic cum trebuie! Eşti un leneş...
Toţi au spus, "Pantof, pantof, pantof!"
La început, m-am gândit că separarea era doar ceva temporar,
ceva peste care veţi trece,
dar după seara asta cred că e destul de clar
că voi doi chiar nu vreţi să vă împăcaţi.
- Sub nici o formă. - Gary.
- Doar... - Am înţeles.
Ca prieten şi ca agent imobiliar
n-o să plec de aici în seara asta
până când nu decidem ce facem cu apartamentul,
pentru că nu mai merge aşa.
Gary?
Păi, singurul lucru logic care îmi vine în minte
e ca ea să se mute din apartament
şi apoi să îmi plătească un fel de penalizare drept compensaţie pentru
- Munca depusă pentru apartament. - Ce? Ce?
Ce? Să-ţi plătesc compensaţie pentru muncă?
- Am aranjat locul ăsta împreună. - Eşti nebună?
- Nu mai îmi spune nebună. - Am aranjat...
Te-ai plimbat cu un burete
şi te-ai dus în baie şi ai făcut nişte punctuleţe.
Asta zici tu că am făcut? Nu e nici o...
A fost... Se numeşte estetică.
A încălzit locul ăsta ca să nu arate ca o
baracă de armată, ceea ce era pe cale să devină.
Îţi spun eu cum se numeşte pe limba lui, depreciat.
- Aşa se numeşte. - Nici măcar nu ştii ce înseamnă.
Decât dacă următorul cumpărător se întâmplă să aibă aceleaşi gusturi de Zulu-voodoo.
În regulă. Lasă-mă să-ţi mai spun ceva.
Va costă bani să acopăr găurile din perete.
Găurile pe care le-ai dat în perete ca să atârni orice ar fi chestia aia.
Te rog. Gary.
Va trebui să cheltuieşti bani să repari alea.
Ce am făcut eu, Brooke, are o valoare concretă pentru apartament.
Am adăugat... Păi, hai să ne amintim.
Suntem faţă în faţă cu fapte aici. Eu am pus gresia în baie.
- Ai văzut... - Eu am pus lustrele.
- Pardoseala aia e cea mai naşpa. - Eu am făcut instalaţiile!
Instalaţiile!
Bine. Hai să vorbim de instalaţiile tale. Astea sunt instalaţii?
Avem două temperaturi în baie.
Ori insuportabil de fierbinte ori rece ca gheaţa.
- Atât. Asta e tot. - E problema mea
că nu ştie să regleze un duş?
Acum deodată e vina mea.
Am un minut la dispoziţie să fac duş.
- Un minut? - Un minut de căldură?
- Iisuse. Un minut. - Atât. Corect.
Slava Domnului că nu te ocupi tu să ţii toate ceasurile din Chicago să meargă bine.
- E logică elementară. - Ţi-ai ieşti din minţi. Ai înnebunit.
Lasă-mă să îţi explic în capitole şi versete.
Brânză şi orez, voi o să vă omorâţi unul pe celălalt. Acum, hai doar să...
Realist vorbind, nici unul din voi
nu îşi poate plăti ipoteca pe cont propriu, bine?
Şi e păcat, pentru că această clădire va continua să crească în valoare.
Sunt sunat într-una, bine?
Aştept să se deschidă o unitate.
Aşa că, în calitate de agent imobiliar, vă sugerez să nu vindeţi.
Dar ca prieten, chiar nu văd altă soluţie.
Vă luaţi jumătăţile, mergeţi pe drumuri separate
şi vă vedeţi de vieţile voastre.
Ştiu că vânzarea nu e cel mai uşor lucru, dar cred că e cel mai bun.
Şi să fiu cinstit, asta e o situaţie
în care nu mi-ar plăcea să percep comision.
- Grozav. Mulţumesc. - Grozav. Mulţumesc pentru asta.
Îmi doresc să nu o fi făcut,
dar politica companiei îmi spune că nu se poate altfel.
Dar eu doar... Spun, teoretic, ştiţi.
În situaţia asta, pentru că suntem prieteni, aş vrea să trec cu vederea.
Totuşi, nu se poate.
Imediat ce puteţi, mi-ar plăcea să primesc un set de chei de la voi.
Lăsaţi-le jos. Bun. Grozav. Acolo erau.
O să vin cu oameni pe aici toată săptămâna.
Nici nu o să vă daţi seama că sunt aici.
Vestea bună e că ar trebui să ne mişcăm repede.
În regulă.
E în regulă să vă las singuri acum?
Trebuie să mă întorc la Jen. E foarte încântată de victoria din seara asta.
Bine.
Addie, dacă se vinde apartamentul, cred că o să-l pierd.
Da, dar seara jocurilor a fost atât de distractivă,
sunt surprinsă să aud aşa ceva.
Bine. Ştii ce? Aşa ceva nu e constructiv. Serios.
Doar... Da, am nevoie de un plan nou, Addie. Nu...
Glumesc. Eu sunt.
Va trebui să te sun înapoi.
De câte ori un prieten de-al meu e demoralizat,
mergem cu toţii în patrula fericirii.
Eu chiar purtam o conversaţie serioasă.
Christopher, să nu cânţi.
Dacă te bucuri şi o ştii, bate aşa
Dacă te bucuri şi o ştii, zâmbeşte...
Strânge-ţi lucrurile şi du-te acasă.
Bine. Ştii ce? Asta nu e vina lui.
Încerca doar să mă înveselească şi...
Ţi-am dat sau nu ţi-am dat ziua liberă ca să fii tristă?
- Da. Dar... - Ei bine, azi nu e ziua aceea
şi din păcate pentru tine, nu-mi pot permite să par slabă.
Nu, te rog.
M-ai avertizat de atâtea ori şi mai ai până să mă concediezi.
Cred că ştim amândouă că să găseşti şi să înveţi pe cineva,
te va costa timp şi te va costa bani
şi nu cred că vrei să cheltuieşti vreo una din astea.
Acum, uite, o să fac o presupunere aici,
dar nu devii Marilyn Dean
fără să ştii cum să te ocupi de bărbaţi.
Bine? Acum, ascultă-mi problema,
spune-mi cum să o repar şi apoi ne întoarcem cu toţii la treabă.
Bine. Ce problemă e atât de severă
încât te-a făcut să blestemi în sinagoga lui Marilyn Dean?
Păi, e Gary. M-am despărţit de el
în speranţa că pierderea mea îl va face să-şi dorească să se schimbe
şi asta, ştii tu...
Şi am sfârşit prin a-l forţa, tot mai departe.
- Asta e tot? - Da.
Scumpo, ăsta nu e suprarealism sau cubism, e pictură-după-un-plan.
Du-te la Mischa, cosmeticianul meu de la baza de tratament.
Cere-i Telly Savalas.
Telly Savalas.
Complimente din pare lui M. Dean.
Apoi arată-i lui Gary pânza ta imaculată
şi lasă-l să vadă pe altul doritor să o picteze. Ai înţeles?
Ai înţeles?
Cine te iubeşte, scumpete?
Impresionant. Trei mâini agere.
Ce tehnică uimitoare de lovit cu pumnul.
Mulţimea e în delir. Pumnul l-a ameţit.
Ei simt că e pe punctul de a lovi podeaua.
Strigătele vin în anticiparea unui knockout.
Suntem martorii unei bătăi grozave.
Are un ritm incredibil în mâini.
Bulldog îşi terorizează adversarul. E la podea!
Un pumn puternic îl pune la podea.
Unu, doi, trei,
patru, cinci, şase, şapte, opt,
nouă, zece. Gata.
E... A... E Brooke aici?
Nu ştiu.
- Brooke? - Vin imediat.
Grozav, scumpete, grozav.
Deci, cum te-ai cunoscut cu Brooke?
Păi cum nu ne-am cunoscut noi, înţelegi ce vreau să zic?
- Bună, Paul. - Bună. Arăţi grozav.
Mulţumesc.
- Eşti gata să plecăm? - Da. Gata.
- A fost grozav să ne întâlnim. - Martini de mere.
- În regulă. Haide. - Asta ar trebui să rezolve problema.
Ignoră-l.
Dar numai două. După trei o să fie terminată.
Vei deveni dădacă.
Şi roluri imaginare. Are o slăbiciune pentru salvamari.
Pune-ţi nişte oxid de zinc pe nas şi o să o înnebuneşti.
Se va termina totul.
Vreţi să mă opresc din alergat?
Adică, partea cea mai provocatoare din ceea ce fac
e între februarie şi 15 aprilie.
Asta e perioada de vârf.
Sună fascinant.
- Bună seara. - Bună.
Pot să vă aduc ceva de băut?
Da, ştii, o să începem cu nişte martini de măr.
Nu, ştii ce? O să... O să încep cu o apă.
Poţi să aduci alea, de siguranţă. Ce ziceam?
Da, da, da.
Deci ştii, nu e numai muncă fără distracţie.
Ştii, adică, după 15 aprilie, asta numim noi
timpul pentru petrecere.
Scuze.
Trebuie să răspund. Îmi pare rău.
Alo.
- Acum ar trebui să sun? - Ce?
Ce vrei să zici? Ce? Unde? Ce s-a întâmplat?
- Bine, e grozav. - Aşteaptă. Ce? În regulă.
Asculta, unde... Nu te mişca. Unde eşti?
- Stau în bucătărie. - Stai? Bine.
Nu te mişca.
Nu... Vin imediat, scumpo. Vin imediat, da?
- E totul în regulă? - Vai, Doamne.
Era cea mai bună prietenă a mea.
Tocmai a avut un accident şi... are o problemă la genunchi
şi e doar foarte fragilă şi trebuie să plec.
Ce?
- Pot să te duc cu maşina. - Nu. Nu. E în regulă.
O să iau un taxi, aşa că... Îmi pare rău.
Îmi place rochia ta.
Cred că e fascinant. Sigur a citit multe cărţi.
Da. Da, sigur că da.
Citeşte multe cărţi pentru că nu vrea nimeni să vorbească cu el.
E un prieten de-al lui Andrew care a fost dintotdeauna politicos.
E tot ce-am putut să fac aşa de repede, bine?
Păi, ştii ce? Politicos nu e de ajuns.
Trebuie să găsim pe cineva care îI va face pe Gary cu adevărat gelos.
Pot să zic şi eu ceva?
Pari puţin gelos, Gary.
De ce să fiu eu gelos pe unul care se pricepe la calculatoare?
Să zicem că nu se pricepe la calculatoare, dar că are una cât o trompă de elefant?
Te-ar deranja asta sau ar fi în regulă?
Nu atât de mult pe cât m-ar deranja modul de funcţionare al minţii tale.
Mintea mea merge grozav.
Deci, ce e cu treaba asta cum că ai vinde apartamentul?
E ridicol să vinzi apartamentul.
Voiam să aştept până aud
discursul despre-cum-Gary-întotdeauna - îşi-dă-viaţa-peste-cap din nou.
- Cred că acum e momentul. - Uite, spune-mi tu.
- Doar spune-mi, spune-mi. - Se întâmpla acum? Da. Bine.
Spune-mi cum pierderea acelui bun
ne va pune pe calea cea bună?
Haide, spuneţi-mi. Spuneţi-mi. Să-mi spună cineva. Ce-i asta?
- Ce-i asta? Ce e? Ce e? - Hei! Nu mă lua de sus.
- Elicoptere! - Elicoptere. Exact!
Cum ne vor aduce elicopterele pierderea bunului?
Dennis, sunt foarte serios cu tine. N-am nevoie de chestia asta acum.
Hei, dacă vrei să plângi, du-te la mămica.
Nu plânge nimeni. Nu plâng.
Nu simt nimic aici.
E vorba de bani şi afaceri. Bine, v-aţi despărţit.
V-aţi despărţit. Bine.
Ştii, e trist.
Trist e că, în loc să pui 1000 de dolari în ipotecă în fiecare lună,
îi arunci pe chirie. Asta e trist.
Eşti despărţit. Eşti confuz, cu inima rănită.
Ai inima rănită pentru că nu ai banii aceia
ca parte a venitului net şi apoi şi că nu salvezi banii,
pentru ca după taxe să poţi investi!
Ştii, eşti confuz.
Ai terminat? Uite, am nevoie de nenorocitele de rapoarte.
Da.
Chiar apreciez afecţiunea.
A fost o discuţie grozavă, Dennis. Mulţumesc.
Ai rămas în urmă cu trei luni. Tot eşti în urmă cu trei luni.
lar rapoartele acelea sunt imperative pentru ca actele să fie în regulă!
Îţi spun eu ce sunt rapoartele alea. Rapoartele alea sunt un rahat!
Ai facturile. Adună lucrurile singur!
Asta fac, asta fac!
Şi nu îmi place, pentru că îmi ia din timpul alocat familiei.
Mi-aş putea petrece timpul cu familia în loc să îţi ţin ţie contabilitatea.
Deja plătesc taxele. Plătesc facturile.
Mă ocup de angajări, concedieri. Eu mă ocup de întreţinere.
Haide, tu ce faci? Tu ce faci?
- Tu faci tururile! - Eu sunt talentul, Dennis!
Se înscrie lumea cu o lună înainte să mă vadă.
Stau la coadă după următorul autobuz ca să mă vadă! Da?
Aşa că nu mă stresa cu prostiile astea despre rapoarte!
- Cât de mare e televizorul tău? - Taci din gură!
Cât de mare e televizorul tău, pentru că vreau să ştiu dacă vezi ce se întâmplă.
Ai bătut un puşti de 12 ani.
Nu-mi pasă dacă ai 12 ani. Ai mai mult timp ziua să te joci.
Eu trăiesc în lumea reală,
cu facturi şi responsabilităţi.
Aşa e.
Nu poţi să ai un angajat pe nume Mad Dog Killer dacă te plângi de fiecare dată...
- Brooke? - Bună, Mike.
- Bună. - Intră.
Stai aşa, mamă. Vin.
Mama ta e în cameră cu tine?
Pentru că sper că nu vede ce se întâmplă.
Sper că nu vede ce se întâmplă.
Mai durează câteva secunde. Aşa că stai jos şi relaxează-te.
Da, nici o problemă.
Pardon? Da, de ce ai făcut asta?
Se duce tot farmecul bătăii, pentru că ai o scuză pentru că ai pierdut.
Fă-ţi o viaţă, tipule.
Crezi că e posibil ca mama ta să nu te mai iubească
dacă vede cât de tare pierzi?
Taci din gură!
Bine.
În regulă.
Grozav. O să stai om-la-om cu mine.
Ce se întâmplă când fac o mutare?
Faci mutări, faci mutări! Faci mutări!
Păi, ştii, aşa le place oamenilor mei să se ocupe de afaceri.
În timp ce voi petreceţi, ei sunt pe drumuri.
Încearcă să facă diferenţa.
Mike? Sunt gata.
Hei,
te superi dacă terminăm jocul? Suntem într-o situaţie strânsă.
Da, sigur. Desigur. Grozav.
Nemaipomenit, bine?
- Eseu. - Doamne, ce frumos e.
Doamne, ce frumos e. Da, sunt un domn.
Îmi place să fiu umil. Sunt de modă veche. Nu-mi place să vorbesc mult.
Dar în acelaşi timp, sunt talentat?
Spune-mi ce-ai simţit după ce s-a întâmplat acolo.
Asta e el intrând adânc. Asta e el...
Etica muncii. Etica muncii.
Aş putea juca pentru totdeauna.
- Şi eu aş putea. - Îmi place, da. Îmi place, ţie nu?
Adică, e tipul de chestie când, la propriu,
fac jocul şi orele trec pur şi simplu.
Soarta m-a înzestrat cu îndemânare şi m-a umplut cu talent.
Pentru că sunt destul de bun să îmi dau seama cum să mă înfrâng.
Te forţezi.
Te forţezi în încercarea de a realiza imposibilul,
pentru că ştii că atunci când vine momentul
tot ce ai făcut până la acel moment te-a pregătit pentru victorie!
Nu îmi pot asuma meritul pentru asta, Mike.
Trebuie să le mulţumesc tipilor ăstora digitali cu inimă mare.
E bine să fii campion? Da.
- Da, e bine să fii campion. - Bun joc.
Hei, Brooke, eşti gata acum?
- Da, da. Sigur - Grozav.
Hei, Gary, mersi mult, omule. Mă bucur că te-am întâlnit.
Absolut, omule.
Haide, Mike. Ştiu un bar de martini grozav.
Hei, înveseleşte-te. E timpul pentru nişte talent.
Care-i treaba? Ce ai?
La mine acasă. Diseară. Poker. Cheamă şi nişte fete.
Colegul tău de cameră e grozav.
Da, e ceva.
- Deci, unde ai făcut facultatea de drept? - Northwestern.
Doamne, Gary e hilar.
Da, e în regulă.
Bine? Adică, tipul e întotdeauna aşa.
Dar va duce turismul din Chicago în aer, pe pământ şi pe mare.
Şi m-a rugat să mă alătur noii sale echipe de popice.
Adică, cât de tare poate să fie?
Ştii ce? Nu pot să fac asta. Îmi pare rău.
Scuze, poţi să opreşti? Poţi să opreşti, te rog?
Hei, aşteaptă.
Spune-i lui Gary să mă sune.
Bun venit, tuturor
la primul nostru Turneu Anual de Poker pe Dezbrăcate din Texas.
Acum, după e-mail-ul trimis de Lupus, fiecare avem 8 articole vestimentare.
Dacă vreţi să pariaţi, scoateţi un articol vestimentar de pe voi
şi puneţi-l în centru.
În caz de câştig, vă recuperaţi articolul, luaţi înapoi ceea ce aţi pus în pariu.
Articolele vestimentare ale celorlalţi vor sta în faţa voastră,
aşa cum ar sta jetoanele.
Puteţi merge cu toate articolele odată,
dar aşa cum am subliniat, trebuie să vă scoateţi toate articolele.
Jocul se va termina într-o oră sau două,
moment în care vom începe şi dansul din această seară.
Să începem.
Trebuie să văd deschiderea. Mică, mare.
Deschiderile sunt după voinţa fiecăruia.
Haideţi doamnelor.
Da, să începem.
Amestecă şi împarte.
Adică, doar pentru că jucau jocuri video,
asta nu însemna că nu-l deranja, nu?
Sincer, Brooke, aş vrea să-ţi spun, dar nu am fost acolo.
Gata, Sally, scoate săpunul din gură.
Păstram asta pentru când vei avea 12 ani.
Mike arată foarte bine.
Adică, e cam prostovan, dar Gary nu ştie asta.
Din câte ştie el, un tip sofisticat
care arată foarte bine, m-a scos în oraş în seara asta.
El îşi poate închipui că aş putea fi cu el în pat acum.
Ştii?
Dacă i-ai fi văzut expresia,
când l-a văzut pe Mike.
Bună.
Hei, sunt Riggleman. Veşti bune.
Cum merge asta?
Eu aduc maşina în faţă şi tu îi pregăteşti?
Nu, nu. Ne ocupăm noi de toate.
Noi o facem. O atârnăm. Verificăm luminozitatea şi expunerea.
- Perfect. - Da.
Ascultă, nu vreau să fiu prea îndrăzneţ,
dar ai vrea să cinezi cu mine odată?
Îmi pare rău, am prieten.
- Desigur. - Deci...
- Ei bine, e un om norocos. - Mulţumesc.
Mă voi limita la livrări la domiciliu şi cumpărături din galerii.
Îţi mulţumesc oricum. Ne mai vedem.
- O zi bună, Brooke. - Şi ţie.
Ai înnebunit?
Gary face orgii greceşti la tine în sufragerie
şi tu le spui tipilor bine şi bogaţi că ai prieten?
Ai căpiat?
Hei, ascultă. Nici eu nu sunt chiar nevinovată.
Brooke, ca unul ce priveşte degajat din exterior, cred că...
Christopher, încetează. Încetează. Nu vreau să aud.
Chestia asta a mers prea departe.
Ştiu ce am de făcut acum, bine? Ştiu ce am de făcut.
Bună.
- Ai primit biletul meu? - Da.
Două săptămâni.
Da.
Am adus nişte cutii de la serviciu,
aşa că dacă ai nevoie serveşte-te.
Minunat, mulţumesc.
Ascultă, în urmă cu ceva timp am luat biletele astea
pentru Old 97 din seara asta şi am uitat cu desăvârşire...
Nu ştiam dacă vrei să mergi.
Câte bilete ai luat?
Două.
Cât vrei pe ele?
Nu, eu merg. Eu merg.
Atunci, vom fi doar noi doi?
Păi, da şi încă alte 2000 de persoane.
Adică, nu e mare lucru,
dar, eu voiam s-o invit pe Addie,
dar mi-am dat seama că le-am luat pentru tine, aşa că...
Sigur. De ce nu?
Eşti sigură? Dacă nu le vrei,
- ... cu siguranţa găsesc cui să le dau. - Nu, nu, voi fi acolo.
E... e minunat.
Bine. E la Riv.
Îţi voi lăsa biletul la Will Call.
- Bine? - Bine.
- Da... poftim. O să las asta pentru el. - Bine, minunat.
Bine, deci. Gary Grobowski?
Grobowski, da. Va veni într-o clipă.
Este... Este foarte înalt.
- Nu ai cum să nu-l vezi. Mulţumesc. - Bine, noapte bună.
- Bună. Îmi dai o bere? - Sigur.
De fapt, dă-mi două.
Costă 8 dolari.
Scuză-mă.
Bună la toată lumea!
Bună seara, Chicago. Noi suntem Old 97.
Brooke?
- Eşti trează? - Da.
- Eşti bine? - Sunt bine.
- Eşti sigură? - Ce este, ce vrei?
Vreau doar să spun că-mi pare rău că am ratat concertul
şi să-mi spui cât a costat biletul să-ţi dau banii pe el.
Lasă-mă în pace, Gary.
Am plănuit să merg la concert.
Doar că m-am oprit pe la Johnny O şi...
Nu contează fir-ar să fie, bine?
Vrei să ieşi din camera mea şi să închizi uşa?
- Iisuse. - Te rog.
Nu am ştiut că acest concert a contat atât de mult pentru tine.
Exact.
Stai puţin. Lasă-mă să vorbesc puţin.
Gary...
Brooke. Te-ai despărţit de mine.
Apoi te întâlneşti cu nişte tipi
şi apoi dintr-o dată îmi ceri să merg cu tine la un concert.
Adică, m-am gândit că...
Gary.
Nu ştiu cum am ajuns în situaţia asta.
Întreaga noastră relaţie,
m-am dat peste cap pentru tine, pentru noi.
Şi vreau să spun că am gătit.
Ţi-am cules prostiile de pe podea.
Am dat hainele jos de pe tine ca de pe un copil de patru ani.
Te susţin. Te-am susţinut pe tine, munca ta.
Dacă am cinat vreodată sau orice, eu am făcut planurile.
Eu mă ocup de toate şi nu simt că tu ai aprecia ceva din toate astea.
Nu simt că mă apreciezi.
Şi nu voiam decât... decât să-mi arăţi că-ţi pasă.
De ce nu mi-ai spus toate astea?
Gary, am încercat. Am încercat.
Da, dar niciodată aşa.
Poate că ai bătut apropoul, Brooke,
dar eu nu citesc gânduri.
Mă îndoiesc că ar conta. Ăsta eşti tu.
Lasă-mă în pace, bine?
Acum. Închide-mi uşa.
Ascultă.
Bine, Gary, te rog. Ieşi din camera mea.
- Ascultă-mă. - Gary...
- Nu te vreau pe lângă mine acum. - Ascultă-mă. Vreau doar să...
Te rog, închide uşa.
Ştiu. Ştiu că te simţi prost, dar ce vei face?
Dar la ce se aşteaptă, să vreau să ies cu fata care m-a părăsit?
Nu ştiu. Probabil a vrut doar să-i arăţi respectul
de a nu o înfrunta, sau ceva de genul ăsta.
La dracu'. Trebuia să spun nu de la început.
Nu ştiu de ce am sunat...
Ştii ceva? E vina ei.
Nici nu ar trebui să ai remuşcări. Trebuia să se aştepte la asta.
Eşti un tip de viaţă, bine? Toată lumea te place.
Eşti cel mai rapid tip pe care-l ştiu. De câte ori ieşim împreună mă simt bine.
Bine? Dar toată lumea
care te cunoaşte ştie că tu faci numai ce vrei tu.
Şi dacă nu e şi ceea ce vrea cealaltă persoană să facă, asta e problema ei.
- Prostii. - Nu-s prostii.
De multe ori eu fac ceva ce nu aş vrea să fac.
E ridicol. Nu. Dă-mi un exemplu.
Spui numai prostii.
Când am făcut noi doi ceva ce tu nu voiai să faci?
Nu ştiu în special, dar ştiu că aşa e. Nu ţin socoteala...
Când am fost noi ultima oară la un meci al celor de la Sox?
Sox.
Nici când joacă cu cei de la Cubs.
Noi facem numai ce vrei tu şi ea a făcut numai ce ai vrut tu.
Aşa eşti tu.
Toată lumea crede că eşti prietenul lor, nu?
Adevărul e că nu ştiu nicio persoană
în care să ai atâta încredere să o laşi să se apropie atât de mult
încât să te poată răni.
Şi marea ei problemă e că ai plăcut-o cu adevărat.
Adică, ea e fata pe care ai plăcut-o.
Şi orice ar fi făcut şi oricât ar fi încercat,
tu nu ţi-ai lăsat garda jos.
Săraca fată nu a avut nici o şansă.
Marilyn?
- Marilyn? - Da.
Îmi pare rău...
Vino aici.
Bine, îmi pare rău.
Marilyn, eu...
Voiam să-ţi spun că azi e ultima mea zi.
Voi călători o vreme.
Poftim un cec în alb.
Scrie un număr, nu vreau să ştiu care, şi întoarce-te la muncă.
Nu, nu. Nu e despre asta.
Nu pot accepta asta.
Brooke.
Travis, pleacă de aici.
Dacă ajungi la Roma,
caută un stabiliment pe nume Padre Negro.
Întreabă de un bărbat binefăcut pe nume Alberto.
Complimente de la M. Dean.
Mulţumesc. Apreciez asta.
Da. Şi dragă,
stai cât vrei, pentru că atunci când te vei întoarce,
slujba ta va fi tot aici, aşteptându-te.
Şi dacă apuci pe alte căi...
Sper că vei scrie.
O voi face.
Şi cum am spus, apartamentul e vraişte, dar mă mut aşa că...
E în regulă. Stai liniştită. Nu are importanţă.
Bine. Va dura numai o secundă.
- Bună. - Hei, sunt aici.
Nu spune nimic. Eu...
Ce mai faci?
Îţi pot vorbi între patru ochi?
Ştii ceva? Nu e momentul potrivit
şi evident, ai treabă,
- Aşa că vom fi în... - Nu, nu, nu am treabă.
Asta e pentru tine.
- Voi aştepta afară. - Nu, nu. Aşteaptă.
Nu, pe bune, e în regulă.
Nu pot face asta acum.
Brooke, toată treaba asta mi-a ajuns
şi am încercat să mă comport ca şi când nu mi-ar fi chiar atât de greu,
dar în prima duminică după ce ne-am despărţit,
mi-am dat seama.
Şi cred că parţial mi-am dat şi eu seama
pentru că duminica era ziua în care făceam ceva împreună.
Dar nu mi-am dat seama că încă îţi pasă chiar atât de mult.
Şi, când te-am văzut plângând aseară,
sincer, a fost cel mai rău moment din viaţa mea.
Gary.
Lasă-mă să spun câteva lucruri.
Ascultă.
Ştiu că te-am făcut să suferi mult.
Şi ciudat e că nu am vrut decât să te fac fericită.
Voiam să te fac să zâmbeşti.
Am avut destul timp să mă gândesc la unele lucruri
care s-au petrecut şi ştiu, Brooke, că nu fac întotdeauna ceea ce trebuie
şi nici nu spun întotdeauna ce ar trebui să spun,
dar sunt dispus să fac totul altfel.
Şi aş fi fericit să merg la un curs de dans.
Aş face-o. Sincer. Aş vrea să fac acele cursuri. Sau să călătoresc.
M-aş duce şi la balet.
Deşi aş prefera să iau lecţii de dans sau să călătoresc undeva.
Dar îmi dau seama că asta nu are prea multă importanţă.
Nu asta e adevărata problemă,
pentru că nu se rezumă totul la a face mereu numai ce-ţi place ţie,
ci de a face ceva cu persoana iubită.
Şi eu te iubesc.
- Gary. - Lasă-mă puţin.
Mi-a fost atât de dor de tine.
Îţi promit, Brooke,
voi face totul să nu te mai rănesc niciodată.
Te iubesc şi-mi pare rău.
Bine, asta e tot. E tot ce...
- Dumnezeule! - E tot ce am avut de spus,
ca să poţi spune şi tu tot ce ai de spus.
Nu ştiu ce să spun.
Spune ce simţi.
Nu mai simt la fel.
Nu mai simt... Nu ştiu.
Nu ştiu,
dar nu cred că mai
am ceva de dat.
Îmi pare rău.
Speram să...
Nu contează.
E mai mult decât ciudat acum.
E un tip nou care stă în hol
şi cred că voi pleca.
Bine.
Mulţumesc.
Am făcut cina şi nu ştiu dacă e bună sau nu,
dar eşti liber s-o serveşti.
Mulţumesc.
Gary, asta-i... Asta nu e ceea ce crezi.
E în regulă.
Ies la o plimbare.
- Îmi pare rău de asta. - Nu.
- Îmi pare rău că am impus-o. - Nu, e în regulă, te rog.
- Deci, ce crezi? - Cred că ai dreptate.
- Cred că e minunat. - Bine.
- Bine.
Deci,
voi strânge asta.
O voi împachetat, scuze, şi livra.
Mulţumesc pentru timpul pierdut să mi-o arăţi.
Cu plăcere.
- Voi pleca. - Bine, te conduc.
- Nu, nu, nu. - Pot... e în regulă.
Deci, de ce îmi era frică nu am scăpat
şi nu regret deloc pentru că acum ştie ce simt.
- Mă înţelegi? - Da.
Cred că acum trebuie să te gândeşti bine,
pentru că trebuie să găseşti pe cineva
necunoscut
să-l viziteze pe tipul ăsta.
- La ce te referi? - Nu...
Tipul care a venit cu ea.
Nu vreau să păţească nimic.
Dar dacă pot face legătura prin el cu noi...
Nu e vorba de el. Nu-mi pasă de asta... e o problemă.
Tipul, nu e un... Nu sunt proşti. Poliţiştii sunt deştepţi, crede-mă.
- Bine, dar el nu e o problemă pentru mine. - Sigur.
Ascultă-mă.
Promite-mi că nu vei face nimic.
Te-am auzit.
- E mai bine dacă nimeni... - Nu ştii nimic.
- Despre ce vorbeşti? - Mă voi ocupa eu.
Nu vreau să te ocupi de nimic. John, fă-mi o favoare.
- Vorbesc serios. - Ştiu, ştiu. Deştepţi, sunt deştepţi.
Nu, nu sunt. Sunt sincer cu tine.
- Nu vreau să păţească ceva. - Nici eu.
Promite-mi că nu te vei atinge de el.
Dar va trebui să-mi spui exact ce le vei spune,
dacă vin poliţiştii la tine. Pentru că dacă nu ne potrivim...
Nimic. Promite-mi ceva. Nu ne pasă...
John, mă duc acasă. Nu pot face asta, sunt epuizat.
Bine, du-te acasă. Asigură-te că vecinii ştiu că eşti acasă.
Fă-mi o favoare. Înregistrează convorbirile. Dă vreo două telefoane.
În special pe la 10.
Bine. Te rog, nu face nimic.
- Nu vreau să spun... - Serios.
Am înţeles.
Pentru tine, nimic nu se întâmplă.
Nu vreau să se întâmple nimic.
Spune-o mai tare.
Ce faci aici aşa devreme?
Hei.
Totul e în regulă cu tine şi... Totul va fi bine.
Vreau doar să-mi încep ziua, dar vreau doar să spun că
îmi pare rău că a durat atât să...
Te iubesc, Dennis.
E în regulă.
Îmi pare rău. Mă duc să fac ce am de făcut.
Aşa că asta e tot.
Dacă vrei îmi poţi da cheile tale şi le las eu la Riggleman.
Bine.
Mulţumesc.
Gary.
Ştii, sunt o mie de lucruri...
pe care le-aş fi făcut altfel.
Şi eu.
Când văd spaţiul ăsta, îmi dau seama că dacă nu am fi avut
o măsuţă de cafea atât de mare şi o canapea uriaşă
o masă de biliard ar fi încăput de minune aici.
Da.
Deşi, canapeaua asta uriaşă a fost folositoare în ultimele săptămâni, aşa că...
Da...
Călătorie plăcută.
Mulţumesc.
Chicago este numit şi Al Doilea Oraş
pentru că după Marele Foc din Chicago din anul 1871,
Chicago a fost reconstruit.
Numele oraşului a devenit mai puternic decât înainte.
Aşa că nu-i o insultă cu adevărat, e mai mult o onoare să i se spună...
Al Doilea Oraş!
Bine. Oameni buni, poate scăpaţi cu aşa ceva la muncă
dar sunteţi în vacanţa aici.
Dacă nu vă faceţi de cap aici, atunci unde dracu' o s-o mai faceţi?
Doamnelor şi domnilor, arătaţi-mi că nu glumiţi.
Nu mă faceţi să vă rog a doua oară.
- Sunteţi gata să vedeţi Chicago? - Da!
Am întrebat dacă sunteţi gata să vedeţi Chicago?
Da!
Sunteţi gata să vedeţi Chicago? Shondra, pune chestia asta în mişcare.
Să mergem!
E un bar la parter. Simţiţi-vă bine.
Ştiu că e aproape dimineaţă, dar e vară în Chicago.
Pe cine păcălim? E în regulă.
Faceţi-vă de cap, luaţi nişte decizii greşite.
Glumele mele devin tot mai bune. Clădirile par mai mari.
Nu e aşa de important ca totul să fie terminat.
E important ca totul să fie bine.
Când e prezentarea?
Bine, o să iau restul lucrurilor şi ne vedem la 6:45.
Minunat. Pa.
Brooke!
- Bună. - Bună.
- Mă bucur să te văd. - Eu mă bucur să te văd.
Te-aş îmbrăţişa, dar am mâinile ocupate.
- Cum o mai duci? - Destul de bine.
- Tu cum o mai duci? - Bine.
Da.
- Arăţi minunat. - Mulţumesc.
Părul tău e diferit. Arată drăguţ.
- Da? - Da.
- Ai mai slăbit. - E înşelătoare treaba asta.
Am reuşit să devin slab fără nici un muşchi pe mine.
Destul de greu de reuşit. Sunt mândru de mine.
- Arăţi foarte bine. - Mulţumesc.
- Se pare că a ieşit bine călătoria. - Aşa este, a ieşit bine.
- Foarte bine. - A fost distractiv. A fost uimitoare.
Am văzut atâtea locuri uimitoare. A fost...
Dar aşa îţi dai seama cât de mult îţi iubeşti casa.
- E bine că te-ai întors. - Da, e bine să te întorci acasă.
- Şi barca. Felicitări pentru barcă. - Mulţumesc.
Aştept să se mai încălzească şi vin să fac o plimbare cu ea.
Când vrei tu. Va fi gratis. Vino când vrei.
Aşa voi face.
Sper.
Cu siguranţă.
Ei bine, trebuie să... Mă duc la o întâlnire, aşa că...
Trebuie să las pungile astea, dar mă bucur să te revăd, Brooke.
Mă bucur şi eu să te văd. Nu ar trebui...
Scuze. Îmi pare rău.
Spun doar că nu ar trebui să aşteptăm atât de mult data viitoare înainte să...
- Da. - ... recuperăm.
- Avem multe de discutat. - Da.
- Să fii cuminte. - Bine.
- Pa. - Pa.
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & STR
Best watched using Open Subtitles MKV Player