Subtitrarea: Avocatul31/medeea
sincronizare : Capricorn1
Referitor la poveştile cu escroci, cred că le-am auzit pe toate...
Cu escroci, înşelători, trişori, povestite-n lung şi-n lat.
Însă dacă există una care merite însemnată în cartea încrederii umane,
ar fi cea a Penelopei şi a fraţilor Bloom.
La 10 şi 13 ani, Bloom şi Stephen, cel mic şi cel mare,
trecuseră deja prin câteva familii adoptive.
38 în total.
Belelele i-au urmat prin viaţă, iar mutatul i-a apropiat.
Bloom îl avea pe Stephen, iar Stephen pe Bloom...
şi împreună aveau mai mult decât majoritatea.
Altă casă, o altă stradă principală.
Stephen s-a uitat împrejur şi-a rezumat totul astfel:
Bloom, am nimerit într-un oraş cu o singură pălărie.
Un teatru, o spălătorie auto, o cafenea, un parc, o mâţă...
Care, datorită unui incident, avea o singură lăbuţă.
Isuse, uită-te la asta!
O şcoală publică, frecventată de un grup local de copii înstăriţi.
Cu banii de buzunar îşi cumpărau acadele.
Fraţii...
Beţişoare dulci.
Ei erau "ei".
Toţi îndrăgiţi, înrădăcinaţi, fericiţi la maxim.
Mereu prezenţi, în fiecare oraş.
Burghezia pe terenul de joacă.
Ar fi putut pur şi simplu să...
Vorbeşte cu ea!
Să renunţe la temeri şi să plece?
Să-şi lase fratele în pădure
pentru a li se alătura copiilor?
Nu...
Astfel, în rădăcina minţii lui Stephen, ceva încolţea.
Sămânţa unei mari iniţieri. Un cârlig. O poveste.
Un plan.
O ficţiune creată pentru profit, în care ambii băieţi au jucat un rol.
O escrocherie simplă în 15 paşi.
Aici e punctul din care începem.
1. BLOOM VORBEŞTE CU FETELE
Şi atunci, de parcă cortina ar fi fost ridicată înapoi spre cer,
unele bariere ale micuţului Bloom au cedat.
Bună.
Bloom şi-a interpretat rolul în povestea lui Stephen.
Fiind ce nu era, putea fi cum şi-a dorit să fie.
3. STEPHEN GĂSEŞTE O PEŞTERĂ
5. STEPHEN CUMPĂRA PROVIZII
8. STEPHEN EXPLOREAZĂ BISERICA
Acum povestea. Spune-le că... E un pustnic în pădure.
Un vagabond cu un singur ochi şi un dinte de oţel..
Cu ochii roşii, sângerii?
Foarte bine. Te-a oprit când veneai acasă de la şcoală.
- Si mi-a spus despre o peşteră.. - Ce fel de peşteră?
O peşteră fermecată.
Taci, Dave!
În fiecare duminică la amiază apare o minge de lumină ce pluteşte ca un fluture.
O flăcăruie?
Exact! Te călăuzeşte...
Dacă poţi ţine pasul.
Spre comoara ascunsă...
- Şi unde-i peştera asta? - Da, unde-i?
Pustnicul n-a spus. Avea o privire lacomă
în ochii săi roşii şi a spus că spune pentru 30 dolari.
Asta înseamnă câte 2 dolari de fiecare.
Aşa că în acea duminică, direct de la biserică, Bloom i-a condus în pădure.
S-au oprit. Inimile le-au tresăltat. Era acolo.
Exact cum a spus pustnicul.
Pentru o clipă, Bloom a uitat de sine şi a alergat prea repede.
A ajuns lumina şi a găsit comoara, dar momentul a trecut.
Ei n-au prins flăcăruia, dar nu prea conta.
Cred că până la urmă, înşelăciunea perfectă e când fiecare dintre cei implicaţi
primeşte exact ce şi-a dorit.
Cred că da.
Hoţii noştri începători erau mulţumiţi.
Părinţii copiilor... nu prea.
MOTIVE PENTRU ÎNTOARCEREA MINORULUI
"FURT"
Un final amar?
Probabil. Dar conţine şi ceva dulce.
Fraţii Bloom şi-au găsit vocaţia... după cum indică numărul 6.
"A tăia" însemna a negocia, "procent" însemna afaceri procentuale.
O'Henry's era singura curăţătorie a oraşului.
Mi-a făcut plăcere să facem afaceri.
Ce părere ai?
Adevărul este că micuţul Bloom, pentru 20 de ani, nu va ştii ce părere a avut.
Aşa că ne vom continua povestea.
Lasă-le să se topească.
Hei!
După 25 de ani, la Berlin.
El ia scarabeul, tu iei banii, eu iau fata,
aşa că fiecare se alege cu ce şi-a dorit.
Victor!
Charleston, ce-ai făcut?
Dumnezeule...
Doamne, e mort!
Era singurul care ştia unde e îngropată mămica noastră! Iar tu l-ai împuşcat!
Charleston, eşti nebun!
Cel pe care îl chema Charleston şi l-ai cunoscut cu 100 de ani şi patru luni în urmă
în barul hotelului Jadhpur, e mort.
Dacă ne vom mai revedea vreodată, vom fi doi străini.
Cât despre bani...
lasă-i să putrezească.
"Wow"!
"Wow" e cuvântul pe care îl căutaţi. "Wow"!
- Eşti genial, Stephen... - Suntem geniali, Bloom!
În apărarea expresiei nasoale apărută pe faţa fratelui meu mai mare,
spun că ce-a făcut a fost uimitor.
A pus la cale întreaga şmecherie.
Cu Charleston fiind "Ţinta".
Chiar a tras?
Poate, dar Steven voia condiţii mai bune şi să mă pună în aceeaşi poziţie
în care cu şase ani în urmă, soţia lui Charleston îi spusese că îl părăseşte.
A ales până şi costumul meu ca să semene cu îmbrăcămintea ei.
Ba chiar şi ultimele mele cuvinte să semene cu ale ei.
Ăsta e sfârşitul, Charleston. Mereu ai fost atât de prost.
Deci în cele din urmă, toată lumea primeşte ce vrea.
Are gust de folie de aluminiu.
La fel şi sângele adevărat. Vă fac cinste cu ceva de băut?
"Nouă luni şi acum 100 ani". L-a citat pe Kipling.
A furat asta de la Kipling.
Nu, nu a făcut-o.
Unde e petrecerea?
Faceţi loc, faceţi loc pentru fraţii Bloom.
Bine, adunaţi-vă.
Gândeşte-te la o carte. Ai ales?
Nu.
Dar dacă exersez suficient, am să reuşesc pentru cineva.
Şi apoi va fi cel mai bun truc de cărţi din lume.
E adevărat că nu lucrezi cu aceeaşi echipă de două ori?
- La naiba. Cu excepţia... - "Bang! Bang!"?
Da, îmi place genul anime...
Este fan "The Beatles".
Ştie intrările şi ieşirile...
Nu cred că ştie mai mult de trei cuvinte în engleză.
Campari.
Deci ea e alături de tine şi de Bloom până la sfârşit?
Numai până se schimbă vântul.
Unde e Bloom?
- Aici erai. Te ascunzi? - Da.
Am învăţat.
Lui Stephen îi place să vorbească despre tine.
Ţi-a spus povestea cu peştera?
E adevărată?
Ce altceva ţi-a mai spus?
Aţi fost izgoniţi până aproape de adolescenţă
iar apoi v-aţi îmbarcat pe un vas comercial şi aţi ajuns în St. Petersburg,
unde aţi învăţat să faceţi escrocherii de la un bătrân escroc
pe nume Diamond Dog. E adevărat? Asta era numele lui?
Da.
Şi el a fost mentorul tău, dar s-a sfârşit prost.
Stephen i-a scos un ochi cu o spadă veche.
De ce a făcut asta?
Fraţii Bloom s-au descurcat singuri făcând avere ca nişte adevăraţi domni hoţi.
Sună foarte romantic.
Chiar e.
Tu nu înţelegi ce face fratele meu.
Îşi scrie escrocheriile în felul în care ruşii morţi îşi scriu nuvelele.
Cu argumente tematice, întrepătrunderi simbolistice şi tot tacâmul.
Şi m-a descris pe mine ca pe un anti-erou vulnerabil.
Din cauza asta crezi că vrei să mă săruţi.
E un rol.
Ăsta e un mare 2.
Am ratat răsăritul.
Ar fi fost drăguţ.
Asta e baia?
Nu, astea sunt cămile.
Trebuie să urinez.
Cel puţin tu eşti onest. Bine, să o facem. Să terminăm odată.
Prima dată spui: "Renunţ, Stephan. Am terminat."
Apoi eu spun...
- Trebuie să trecem iar prin asta? - Trebuie să trecem iar prin asta?
După aia te asiguri că o pui în jachetă şi spui:
"De data asta vorbesc serios, Stephen.
De data asta renunţ cu adevărat."
Şi după aia spui: "Să bem ceva, şi dimineaţă Bloom îţi vei veni în simţiri."
Şi apropo, asta e o mare pată de sânge fals.
Sângele adevărat se face maro după jumătate de oră.
Ascultă-mă Stephen...
Scotch-ul ăsta costă mai mult decât costumul tău.
- Ascultă-mă. - Şi sticluţa a oprit glonţul şi apoi...
Ascultă!
Rahat!
Asta e noua mea cămilă favorită.
Te urăsc, ai înţeles?
La naiba...
Nu pot, nu mă pot trezi lângă altă persoană care crede că mă cunoaşte.
Am 35 ani şi sunt... Sunt un inutil, un infirm.
Nu... mi-am trăit viaţa decât printre aceste roluri şi nu sunt eu asta.
Au fost scrise pentru mine de către tine.
Spune-mi ce vrei.
De ce? Ca să îmi poţi scrie un rol într-o poveste unde să reuşesc?
Nu asculţi ce-ţi spun!
Vreau un lucru... adevărat.
Vreau... pur şi simplu vreau...
- Vrei o viaţă nescrisă. - Vreau o viaţă nescrisă.
Plec, undeva unde tu şi "Bang! Bang!" să nu mă găsiţi, aşa că nu încercaţi.
Bine?
Gata cu poveştile.
Te iubesc. Adio.
MUNTENEGRU, 3 LUNI MAI TÂRZIU
Cum m-ai găsit?
"Bang! Bang!".
Ea cum m-a găsit?
Cum ţi-a mai mers?
Grozav.
M-am gândit mult în ultimele 3 luni.
Şi am ajuns la concluzia că nu vrei să renunţi. Crezi că vrei, dar nu vrei.
Vino aici, vreau să-ţi arăt ceva.
Suntem chit, Stephen.
- Unde mergem? - New Jersey.
Lasă-mă să îmi iau haina.
New Jersey
Ei bine... unde suntem?
E cea mai mare reşedinţă privată din partea de est. Casa "Ţintei" noastre.
Tatăl ei a fost un magnat al petrolului,
şi a murit vânând prepeliţe.
Mama l-a urmat la un an, acum doi ani după o luptă de 10 ani
cu o boală pe care nici măcar nu o pot pronunţa.
Mulţumesc.
Lăsând-o singură pe "Ţinta" noastră
în această proprietate ridicolă.
Un loc în care să-şi îngroape bunurile.
Ce e asta, suntem într-un aeroport? Ce e asta?
Jos!
Ce naiba?
Să mergem la maşină.
- Bloom. - Fără femei.
Prima regulă: ştii că nu escrocăm femei.
Nu e o chestie de morală, sau... nu contează ce e.
E pur şi simplu regula noastră, atunci ce...
Ăsta e un Cadillac din '78?
O alegere controversată.
Atunci, uite ce spun eu. Renunţ oricum.
Voi fi în Muntenegru unde o să beau.
Penelope Stamp, 33 de ani, a locuit în casă toată viaţa ei.
O bogătaşă excentrică. Nu ne ajută cu nimic.
E plictisită, o urmă în zăpadă...
O vom implica într-o mare aventură. O vom readuce la viaţă.
Are nevoie de distracţie.
Aşa că asta e marele plan?
Să mă atragi înapoi cu o femeie frumoasă şi interesantă?
Serios Stephen. O chestie de amatori.
Nu spun da, dar care e escrocheria?
În realitate, e destul de simplu. Suntem fraţi.
Dealeri vechi, călătorim prin lume...
Şi aşa se termină în Mexic, o cascadă de violenţe
şi momentul adevărului pe plajă.
Ce părere ai?
Ai ceva în mânecă.
E vorba de mine, nu-i aşa? În vreun fel...
Asta poate e ceva ce nu ştii. Dar toate au avut legătură cu tine.
Poate din cauza asta nu au fost perfecte pentru că nu am fost în stare
să îţi dau ceea ce ţi-ai dorit cu adevărat.
Asta nu îmi va oferi ce îmi doresc.
Asta va fi ultima.
Mă vei lăsa să plec.
Nu am să îţi mai cer să mai interpretezi un alt rol niciodată.
Să facem rost de o bicicletă roşie.
BLOOM O CUNOAŞTE PE PENELOPE
Sunt şi metode mai puţin dureroase de a ne apropia de o "Ţinta", ştii?
Trebuie să batem scorul de 7.9. Fii atent la joc.
Juriul japonez e foarte dur.
Ăsta e un scaun de banane, omule.
Nu te mai uita aşa la mine, nu ştii ce e un scaun de banane.
Sus.
Rahat!
Trebuie de fapt talent pentru asta.
Dacă vrei să beneficiezi rapid de simpatia "Ţintelor",
nu este nimic mai eficient,
decât să ai prima conversaţie cu ele de pe un pat de spital
în care te-au băgat.
Ce? Haide...
În realitate, cred că e o chestie bună şi am să îţi spun de ce.
Dostoyevsky a fost un epileptic.
Crizele de epilepsie erau precedate de o euforie iluminatoare
un fel de deschidere a ochiului său spiritual.
Cred că faptul că ţi-a văzut ţie chipul înainte de criză
e un mod foarte bun pentru a începe un lucru, nu crezi?
Următorul pas e să găseşti forma de a te băga în viaţa lor.
Cred că mi-au luat maşina. Mă poţi duce acasă?
Da.
Bine.
Mă duc să...
Pasul 3, angajamentul.
Să găseşti o conexiune între tine şi "Ţintă" prin conversaţie.
Să fii invitat la o cafea şi să îi spui toată povestea.
Nu ne-am avut decât pe noi.
Şi tatăl nostru se ocupa cu afaceri vechi, avea un magazin în Charleston.
Am realizat într-o zi, i-am văzut pe vânzători care găseau
şi ne vindeau antichităţi din ţări exotice...
din toată lumea şi...
Aerul este...
ca înainte de ploaie ionii se aliniază şi poţi să...
Poţi simţi trenurile de noapte către Paris,
şi vapoarele cu aburi, bazarele din Calcutta...
Şi...
Scuză-mă, îmi pare rău... Eşti bine?
Da, îmi pare rău. Nu sunt foarte bună să vorbesc cu oamenii.
E în regulă.
- Vrei să plec? - Nu, nu, chiar vreau să vorbesc cu tine.
Deci... cu ce te ocupi?
Cu nimic.
Poate ar trebui să pleci.
- Bine, să termin... - Colecţionez obiceiuri.
Când văd pe cineva că face ceva ce îmi place îmi iau cărţi şi învăţ cum să fac şi eu.
Ceva interesant?
Nu chiar.
- Nu mă simt deloc comod cu asta. - Şi apoi o lansezi în aer.
- Şi o prinzi... - Ştiu, dar...
Pur şi simplu ai învăţat chestiile astea aici, singură?
- E un pic cam trist. - Nu.
Şi cum plănuieşti să foloseşti toate aceste aptitudini?
Nu ştiu, nu sunt o planificatoare. Fac pur şi simplu chestii.
Uită-te la pepenele asta. E o cameră optică.
Poţi face ca o cameră optică din orice lucru întunecat şi obscur.
E o deviere a imaginii, nu?
Da, aşa e. Adică vreau să spun că asta e partea bună la ea.
Adică poţi pune îndrepta micuţul ăsta spre cel mai umil lucru de zi cu zi cum ar fi...
la un material sau pe faţă, sau la ce o fi
şi în funcţie de cum camera absoarbe lumina
va fi distinct, imperfect, neobişnuit şi...
Nu este reproducere.
E povestire.
E o minciună care spune adevărul.
Nu ştiu nimic despre adevăr.
O fotografie e un secret despre un secret.
Cu cât îţi spune mai multe, cu atât ştii mai puţin.
Ce s-a schimbat faţă de acum 20 minute? Pentru că îmi place conversaţia asta.
Rahat.
Ei bine, ar trebui... E târziu.
- Deci... - Deci...
Am întâlnit multă lume în meseria mea
faţă de carea trebuit să mă prefac că mă interesează.
E un sentiment frumos să fii cu adevărat interesat de cineva.
Pleci?
Da.
Ai să te întorci?
Păi, data viitoare când am să fiu în oraş.
Mâine la prânz ne îmbarcăm pe un vapor către Europa pentru câteva luni.
Paris şi Grecia, cred.
Trebuie să-mi iau o pălărie.
Mulţumesc pentru demonstraţia cu camera opică şi...
pentru o frumoasă conversaţie.
La revedere, Penelope.
La revedere, Bloom.
Ea nu vine, omule. Am nevoie de încă o zi cu ea.
Vei avea două săptămâni pe vapor.
Mai am nevoie de o zi să o aduc pe vapor. Nu e prinsă.
Ne-am întâlnit o dată şi am vorbit despre pepeni şi optica fotografiei.
Nu vorbăria a convins-o.
Cred că te înşeli.
Ai grijă!
- Hei. - Bună.
Ce faci aici?
Vreau să-ţi dau banii ăştia pentru bicicletă şi pentru tot.
E în regulă. Nu e nevoie.
Hei... unde merge vasul ăsta?
SS Fidele Plasarea momelii
Penelope, fratele meu Stephen.
Îmi pare bine să te cunosc. Bloom mi-a povestit multe despre tine.
Eşti fotografa epileptică.
Ceva de genul ăsta.
Şi aceasta e secretara şi maseuza mea personală.
D-şoara Yuengling.
- Ca berea Yuengling? - Nu.
Şi care sunt planurile tale în Grecia?
- Nu-mi fac planuri. - Foarte bine.
Arăţi foarte bine.
Cum a fost copilăria ta?
Făceam camere din pepeni.
Singura?
Când aveam 5 ani aveam alergii foarte urâte şi febră mare.
Aşa că mama mea m-a dus la medic, şi mi-a făcut testul ăla
în care foloseşte ace şi ţi le bagă în spate.
Cu diferite toxine pe ele.
Ca să vadă la care eram alergică.
Ziua următoare, medicul mi-a ridicat bluza.
Spatele meu arăta uleios, cu pete, mucegăit.
Eram alergică la tot.
Aşa că au sigilat casa cu plastic şi cu un sistem special de ventilaţie.
Şi mi-am petrecut întreaga copilărie şi adolescenţa în casă.
Singură. Singură.
Asta a fost până când am făcut 19 ani când au descoperit la ce eram de fapt alergică
şi anume la aliajul de aluminiu din care erau făcute acele.
Apoi am vrut să plec, dar mama s-a îmbolnăvit.
Aşa că am rămas. Ea a continuat să fie bolnavă pentru mult timp.
Te... simţi înşelată?
Trucul pentru a nu te simţi înşelata e să înveţi cum să trişezi.
Aşa că am decis, că asta nu e o poveste despre o fată amărâtă
închisă într-o casă care miroasea a depozit de medicamente,
irosindu-şi viaţa lângă o persoană pe moarte pe care de multe ori o ura.
Nu.
Era o poveste despre o fată care putea să găsească frumuseţe în orice.
În orice lucru mic. Chiar o iubea şi pe cea cu care era închisă.
Mi-am spus povestea asta până a devenit realitate.
Aşa că, făcând asta am reuşit să scap de o viaţă irosită
sau m-a orbit ca să nu mai vreau să scap?
Nu ştiu.
Dar oricum, eu eram cea care îmi spuneam propria poveste.
Nu, nu mă simt deloc înşelată.
Deloc.
Mă gândesc că printre atâtea abilitaţi ai învăţat să şi dansezi.
Am trecut printr-o fază când eram obsedată de Bolero.
Un minut.
Bună seara, d-şoară.
Bună seara, d-le.
Nu am vrut să vă sperii.
Ba da, aţi făcut-o intenţionat.
Îmi cer scuze, dar puntea e întunecată şi trebuia să mă apropii.
A trecut mult timp de când i-am întâlnit ultima oară pe fraţii Bloom.
Te ocupi cu antichităţile?
Antichităţile...
Mă întreb draga mea, dacă ştii adevărul despre cei cu care călătoreşti.
Puţină frică îţi prinde bine, mă gândesc.
La revedere, draga mea.
Nu e o formaţie spaniolă, dar vor da ce au mai bun.
Apoi este foarte important...
Vasul ăsta e prea mic să dansăm unul în jurul altuia.
Am putea să rezolvăm acum.
Penelope, îl cunoşti pe amicul nostru?
Doar ca pe francezul înspăimântător.
Ai învăţat din cărţi. Cunoşti limbi străine dar nu şi accentele, d-şoară.
Sunt belgian.
Maximillion Melville, la dispoziţia ta.
Cunoscut în anumite cercuri profesionale ca şi "Custodele".
Îmi pare bine de cunoştinţă. Cu ce te ocupi?
Sunt custode, în prezent la Muzeul Naţional din Praga.
Şi tu?
Sunt o fotografă epileptică.
Bine pentru tine.
Şi voi băieţi, cu ce vă ocupaţi?
Noi avem o afacere de revindere a vechiturilor.
Terminaţi. Farsa e jucată.
Ne-am îndreptat, Max.
Scuză-mă, dar de ce aspiri la înălţimile fraţilor Bloom până la urmă?
Pentru ce? Ca să vinzi obiecte din ceramică unor anticari de weekend?
- Nu prea cred. - Noi credem. Mănâncă-ţi prăjitura.
Ştii, d-şoara e un pic nelămurită. Poate nu realizează.
Mănâncă-ţi prăjitura, grasule.
Nu realizează că fraţii Bloom sunt de fapt...
cei mai respectaţi...
contrabandişti de antichităţi din partea de vest.
Am fost. Ne-am îndreptat de trei ani. Aşa că asta e.
Da, asta e, cu siguranţă.
Dacă spui tu asta.
Numele tău e Melville.
Da.
Sigur...
Îmi pare rău. Mi-am dat seama mai devreme, dar nu am reuşit să-l localizez.
Vasul se numeşte "Fidele", care e numele vaporului din romanul lui Melville.
"Omul de încredere".
E ciudat.
Nu am citit asta.
Contrabandişti. E ca un roman de aventură.
A cui a fost ideea de a vă îndrepta?
A mea.
Lui Stephen întotdeauna i-a plăcut viaţa.
Şi apoi, aproape că a fost omorât la o fugă din Jakarta.
Doi bătăuşi cu capetele cât conservele de şuncă l-au bătut măr.
Am să vă arăt, nenorociţilor.
Rahat!
Câteodată cred că i-ar fi plăcut să moară la un transport.
Să fie prins la miezul nopţii la un transport în Jakarta.
Ăsta e visul lui. Să spună povesti atât de bine încât se împlinesc.
Într-un fel...
Cumva astea devin adevărate pentru el în cele din urmă.
E genul de lucruri pe care ni le dorim cu toţii.
Încercând să ai ceva real spunându-ţi ţie însuşi poveşti e o capcană.
Crede-mă.
Ea e diferită. Ştie asta... Câteodată am impresia că ştie totul.
Nu te îngrijorează?
Nu, dar pe tine te îngrijorează ceva legat de ea.
Pare că unul din personajele tale.
Ziua în care am să te înşel pe tine, e ziua morţii mele, Bloom.
Cum ai făcut rost de belgian cu bugetul nostru?
E minunat, nu?
Nu mă aşteptam să fie chiar belgian.
Nu sunt sigur că e.
Mă duc să mă culc.
Hei...
Singurul pericol în toate astea e ca tu să te îndrăgosteşti de ea.
Hei, uită-te la mine.
Mexicul e mai aproape decât crezi. Nu te îndrăgosti de ea, Bloom.
Mult noroc cu antichităţile, băieţi.
Mult noroc, japonezo.
Propunerea mea rămâne în picioare.
Franceza mea e un pic cam slabă, dar cred că a zis că propunerea rămâne valabilă.
A apărut de nicăieri aseară.
D-şoară, am să îţi fac o propunere.
- Doamne. - Ce ţi-a spus?
O carte de rugăciuni din secolul 8.
Fură obiecte de la muzeul lui din Praga şi le vinde contrabandiştilor.
Asta face.
Mă întreb cine e legătura lui.
Probabil tipul ăla spaniol, nu? Ţi-a spus cine e cumpărătorul?
Da, un argentinian.
Un argentinian. Argentin? Argentinian?
Un domn din Argentina.
Custodele le va vinde unui intermediar pentru 1 milion de dolari.
Şi apoi argentinul... ar... tipul sud-american...
va plăti 2,5.
Nu e rău.
Îmi pare rău că ai avut de-a face cu tipul ăla.
Unde merge taxiul ăla?
La gară.
Trenul unde merge?
La Praga.
Haide...
Să fim contrabandişti. Trebuie să fie distractiv.
- Ar trebui să facem asta. - Nu.
De ce nu?
În primul rând nu avem 1 milion de dolari.
Asta e... e.. e o prostie. Dă-mi un motiv real.
E un motiv. E periculos.
Poate să iasă foarte rău.
Ei bine... cred că un mic pericol mi s-ar potrivi, aşa că...
Dacă voi trei vreţi să vă alăturaţi bandei mele de contrabandişti o să...
Da, o să iau în considerare.
Asta nu e o poveste de aventură.
Despre ce vorbeşti? Chiar e.
- Haide, haide. - Tu! Întoarce-te aici!
Asta nu e gratis!
Unde v-aţi dus? Unde sunteţi? Veniţi aici!
Furăm. Din vagonul restaurant.
Face un steag pentru "banda noastră de hoţi".
În după amiaza asta, când scria în maşina de observaţie
crezi că scria o scrisoare? Un jurnal? Nu.
Haide, e foarte entuziasmată de asta.
Nu e deloc amuzant. Nu îmi place deloc înşelătoria asta.
Depinde prea mult de noroc.
Toată chestia a fost să o punem pe picioare.
Atunci de ce nu o laşi să se bucure?
Atât cât durează.
Asta a venit acum?
Dragă Stephen. Stop. Am auzit că fraţii B se îndreaptă către Praga.
Şi eu mă duc acolo. Mi-ar plăcea să îmi văd băieţii.
Cu drag, DD.
S-a întors bătrânul escroc, Diamond Dog.
Ce-ar fi să-i răspunzi din partea mea?
Dragă Dog. Stop. Dacă nu simţi că ai un ochi în plus
îţi sugerez să stai departe de mine şi de fratele meu. Stop.
Cu drag... etc.
Ai mai mers cu trenul ăsta până acum?
Da.
Atunci toate astea îţi sunt indiferente.
Păi, de obicei joc cărţi în tren cu "Bang! Bang!" în vagonul restaurant.
Cu cine?
Yeungling.
"Bang! Bang!" e numele ei de hoţ.
Dar eu?
- Primesc şi eu un nume de hoţ? - Nu.
Cred că eşti constipat.
În sufletul tău nenorocit.
Cred că ai un rahat morocănos şi pietrificat în fundul sufletului.
Ce?
Bloom, ştiu că mă prefac că sunt o hoaţă.
Nu?
Dar, ceea ce tu nu ştii e că...
Eu chiar sunt o hoaţă.
Îţi spun că şi cum aşa ar fi.
Problema ta e că trebuie să încetezi. Încetează să gândeşti atât.
Bucură-te de călătorie, omule.
Vreau să spun...
Ador furtunile.
Doamne, sunt atât de excitată.
Noapte bună.
Asta e marele 2.
PRAGA DECLANŞAREA CURSEI
Ultima dată când am fost în Praga, eram îndrăgostit.
Cum era ea?
Piele albă, picioare lungi.
Aşa că...
Şi asta e a mea.
Bloom şi cu mine, vom asigura casa.
D-şoara Yeungling ca cerceta muzeul.
Tu te vei duce la bancă,
transferul ăla trebuie să se fi confirmat dacă l-ai făcut în Atena.
- Numerar? - Nu.
Numai în filmele cu bătăuşi şi la ruşi vezi valize cu numerar.
Tu vei lua un cec.
Cine naiba e? Cine e?
O livrare de dulciuri. Max, noi suntem, pentru Dumnezeu.
Max, opreşte-te!
Dumnezeule, omule! Încetişor!
Bună dimineaţa. Intraţi.
Am băut, ştiţi...
Deci...
Aproape de bazilică sunt birourile administrative.
Şi sub astea, total inaccesibile, sunt nişte catacombe.
Şi bineînţeles... cartea.
Dar eu sunt custodele şi am intrat acolo şi... am pus o copie a cărţii.
Am pus cartea în servieta mea şi am plecat.
Mâine în jur de 2?
D-şoară? D-şoară?
Cu tine fac afaceri, nu?
Da...
Sigur...
Mulţumesc.
Zâmbetul tău e ca răsăritul, draga mea.
Iar noi bărbaţii, avem nevoie de soare.
Diamond Dog cu o capă şi un baston.
Bloom...
Bloom, Bloom, Bloom..
Cât timp a trecut?
Ceai.
Poţi să crezi? Ceai.
A trecut mult timp, nu?
Dacă-l chem aici pe Stephen, te va omorî.
Eşti îngrozit. Nu-ţi fie frică.
Sunt un om bătrân.
Fără percepţia distanţei. Nu trebuie să îţi fie frică de mine.
Ştii? A fost amuzant să vă văd cum puneţi în practică ce v-am învăţat.
Mă eclipsaţi. Sunt foarte de mândru...
Să fiu cineva de valoare în viaţa fraţilor Bloom.
Dar tu... mă urăşti.
Probabil că nu mă vei crede, dar v-am iubit foarte mult pe amândoi.
Dar dragostea...
Ştii, oamenii ca noi pot doar să clipească
şi să-şi dea seama că e totul ficţiune.
Ca şi Sf Petru mergând pe apă sau Wiley Coyote sărind de pe un vârf,
dacă te îndoieşti, cazi.
E preţul vieţilor noastre.
Ceara din aripile noastre cu care zburăm.
Într-o zi Stephen va cădea. Poate va fi glorios.
Dar va cădea rău şi nu va mai fi acolo să-ţi spună ce să faci şi să te protejeze.
Şi fără el ce vei face?
Îmi aduc aminte de ceilalţi băieţi care s-au dus după centură.
Alergau, se băteau... dar tu nu.
Erai atât de pasiv. Paralizat.
Ăsta e un avertisment, Bloom şi o ofertă.
Când nu va mai fi, adu-ţi aminte de mine.
Stephen, tocmai vorbeam despre tine.
Aşteaptă...
Îmi pare rău că nu am fost acolo.
Nu poţi fi întotdeauna.
Da, cred că nu.
Max!
Am venit puţin mai devreme?
A plecat, asta cu siguranţă.
Trebuie să fie departe până acum.
Nu aţi venit puţin mai devreme?
Nu înţeleg.
Dacă at fi vrut să fugă, de ce nu ar fi aşteptat opt ore
până am fi făcut schimbul, cartea în schimbul milionului.
Ar fi avut bani de călătorie.
Ei bine...
Înapoi la antichităţi.
Nu am pierdut şi nu am câştigat nimic.
Cecul a fost încasat ieri dupăamiază.
Până acum i-a depus într-un cont din Elveţia.
Îmi pare rău, Pen. Îmi pare rău.
Ce pierdere...
Sărmanul om...
Sărmanul om din Argentina.
Adică, acum nu va mai vedea niciodată cartea.
Va putrezi în catacombe.
Nu...
Nu există nicio carte, am fost escrocaţi.
Poate există.
- Poate este reală. - Nu este reală.
- Este o escrocherie. - Nu!
Ştii ceva? Sunt banii mei, aşa că o să aflu cu siguranţă.
Ne-a dat toate informaţiile de care avem nevoie.
Va trebui să eliberăm birourile administrative.
Un fel de...
Dislocare?
Este o artistă cu nitroglicerina. Este pasiunea ei.
Simt că aş vrea să ştiu mai multe despre ea.
- Da... - Da...
Acum câţiva ani, când eram la apogeul muncii noastre,
a apărut din senin.
Am crezut că într-o zi va dispărea la fel.
Priveşte-i tatuajul de la ceafă.
Nişte caractere care conţin informaţii personale.
Pe scurt, înseamnă...
- "Când ai terminat cu ceva... - Aruncă-l în aer"
Este un detector de fum în camerele goale din turnul dinspre est.
Va trebui să punem o micuţă, micuţă încărcătură explozivă.
Va ieşi fum care va declanşa alarma de incendiu, apoi
procedurile în caz de alarmă de urgenţă, eliberarea birourilor.
Scuză-mă.
Vei avea exact patru minute şi jumătate să ajungi prin trapa de acces
în catacombe, să iei cartea şi să ieşi
înainte să vină pompierii.
Da, cuvântul cod pentru abandon,
în cazul în care trebuie să abandonăm, este "Şuncă presată".
Din vreun motiv.
Bine, deci l-a scos din asta...
- Ăsta este rucsacul lui Yeungling? - Da.
- Ştii cum mă simt? - Excitată?
Speriată.
Cu toate cuvintele mele curajoase.
Mă dau mare tot timpul...
Asta nu este o poveste, este real.
Este al naibii de înspăimântător.
Atât timp cât te concentrezi pe... ştii...
A doua la stânga, a treia la dreapta...
Bine.
- Eşti bine? - Da.
Da, ştii... oficial, încă sunt împotriva acestui lucru. De ce să o trimitem singură?
Pentru că să meargă singură este un lucru foarte important.
Ascultă...
Merge într-o zonă de birouri în timpul unei alarme de incendiu.
Ia un manuscris fals dintr-o zonă înghesuită.
În cel mai rău caz, vreun funcţionar o să o întrebe dacă s-a rătăcit.
Ceea ce nici măcar nu se va întâmpla.
În regulă, este în poziţie.
Pentru că nimeni nici nu va ştii măcar că am fost aici.
Să mă ia naiba...
Nu o fă. Nu o fă. Nu, nu...
Bine, am plecat.
Abandon. "Şuncă presată". "Şuncă presată".
Staţi, staţi, suntem în regulă.
Suntem în regulă. Ea este în regulă.
Dacă soldaţii or să o găsească pe holuri,
vor presupune că este funcţionar acolo.
Doar or să o gonească afară.
Aşa că atât timp cât nu face nimic suspicios, este în siguranţă.
Nu...
Este şeful poliţiei. Şeful poliţiei!
Bine.
A fost o plăcere, d-nă, să văd chiar şi pentru puţin timp,
o asemenea frumoasă floare.
Mulţumesc, d-le. Nu voi uita prea curând bunătatea dumneavoastră.
Am făcut diverse lucruri în viaţa mea.
Am vândut îngheţată eschimoşilor şi nisip arabilor,
dar nu am nicio idee ce i-ar fi putut spune acelui om ca să o lase să plece din castel.
Aş putea să o întreb.
Sunt uimit.
Las-o să doarmă. Trenul nu pleacă până la ora opt.
- Asta a fost real. - Da, ştiu.
Al naibii de înfricoşător.
Un măr?
Da, dar a fost parte a unei iniţieri.
Mexic.
Bine. Ne întâlnim cu tipul din Argentina aici,
pe o plajă izolată, la sud de portul mexican Tampico.
O simplă predare.
Penelope, tu şi cu Yeungling rămâneţi la maşină,
Bloom şi cu mine vom face predarea.
Păreţi un pic încordaţi.
Ei bine, nu sunt prea încântat că au stabilit întâlnirea asta în Mexic.
Ar putea avea motive întemeiate, dar Mexicul şi cu mine...
Nu vreau să defăimez întreaga ţară, dar Mexicul este un loc oribil.
Aşa că vom fi atenţi.
Va fi periculos mâine, nu-i aşa?
Da.
Ar trebui să dormi la hotel în noaptea asta, eu voi sta cu Stephen în casa de pe plajă.
Ai nevoie de odihnă.
Sunt foarte fericită acum.
Tu eşti?
Acum sunt.
Îmi place să fac contrabandă ziua...
Să beau noaptea...
Ultima cutie din ultima noastră înşelăciune.
Cum este?
Hei. Ce s-a întâmplat?
Bloom, ce s-a întâmplat?
Fratele meu şi cu mine suntem escroci.
Şi...
Totul, de când m-ai lovit cu Lamborghini...
toate sunt false.
Totul este... înşelăciune.
Stephen este în oraş să pregătească actorii argentinieni.
Banii sunt la el în casă.
Bani? Nu vreau bani? Să plecăm doar.
Haide, haide.
Trebuie să aprinzi de jos.
Deci... i-am spus totul.
Şi sunt aici, să-i iau înapoi banii.
Cum te face asta să te simţi?
Dezamăgit.
Nu este asta sfârşitul pe care îl vroiai?
Ce mai contează?
Aşa se termină acum.
Aşa ca să terminăm cu asta.
- Unde sunt banii? - I-am mâncat.
- Dă-mi banii, Stephen. - Nu.
Nu vreau banii.
Nu va păstra niciun ban de la tine. Dă-mi banii.
Îmi pare rău că te-ai îndrăgostit de ea. Dar este o "ţintă".
Şi toate astea, totul a fost o înşelătorie.
Fiecare moment pe care l-ai împărţit cu ea,
a fost doar rolul unui om care pretindea că este îndrăgostit.
De asta îţi este frică, nu-i aşa?
Că nu ştii diferenţa.
Poate nu există nicio diferenţă.
Asta este dragostea, nu-i aşa?
Bine. Plecăm.
Nu. Îţi este prea mult frică să pleci.
Eşti prea speriat să pleci spre apus,
pentru că apusurile pot fi frumoase, dar se transformă în întuneric în anumite nopţi.
Nu, nu eşti pregătit.
Altfel nu ai fi fost aici acum.
Banii sunt în dormitor, chiar în spatele meu.
Dar în varianta mea, nu iei banii şi nici nu pleci cu fata spre apus.
Bloom...
Să plecăm.
Te rog.
Te rog...
Este un gust de aluminiu...
Îmi pare rău.
Pleacă de aici.
Ia maşina şi pleacă.
Nu plec nicăieri.
Tokyo 3 luni mai târziu
Furtuna a trecut, Este linişte în sfârşit,
Mi-am petrecut întreaga viaţă dormind.
Acum nu mai este niciun zgomot,
Nu mai este nimeni nicăieri.
Muntenegru
New Jersey
Hei...
- Cum m-ai găsit? - "Bang! Bang!"
Pe ea cum ai găsit-o?
Mi-a dat numărul de telefon când eram în Mexic. Aşa că...
"Bang! Bang!" are un telefon mobil?
Da.
Cred că este foarte selectivă în ce priveşte cui dă numărul de telefon.
Ce cauţi aici, Penelope?
Bine...
Ei bine...
Eu...
Am avut mult timp să mă gândesc, ştii, în aceste ultime trei luni.
Şi vreau...
să iei serios în considerare asta.
Penelope este o escroacă profesionistă
Pleacă.
Tot ce a spus Stephen a fost adevărat.
Îmi jucăm rolul faţă de tine ca "ţintă".
Totul dintre noi...
nimic nu a fost real.
Bine.
Nu te cred.
Te-am lăsat să-ţi ţii monologul. Vrei să ştii de ce?
Am lăsat-o să creadă tot ce ai spus.
Ca să nu mai vrea să mă vadă vreodată.
Să plece departe de toate astea pentru totdeauna.
- Vrei să-mi spui ce fac aici? - Ştiai că o să se întoarcă.
Cu cât crezi că o putem păcăli? Încă un milion?
1.750.000.
Uite... desigur că s-a întors.
Nu a obţinut ceea ce a dorit.
- Şi nici tu. - În regulă. Uite...
O să punem capăt acestui lucru.
Tu ne-ai băgat în asta, tu o să ne scoţi.
O să îi pui capăt.
Că ea să termine cu asta.
Să termine cu totul, ca să o poată lua de la capăt.
Eşti sigur că asta vrei?
O iubesc.
Nu vreau să o transform într-o persoană ca mine.
Ei bine, nu putem să ne apucăm de altă treabă
până nu lichidăm bunurile obţinute din ultima.
Ai milionul meu din ultima treaba, aşa că...
Ăla este profit, nu capital. Noi trei deja l-am împărţit.
Aşa că...
Pasul numărul unu este să vindem cartea.
Cea despre care mi-aţi spus că este falsă, nu-i aşa?
De fapt, cu toate cunoştinţele tale,
nu am putut risca să luăm un fals.
Dar ca să luăm bani buni, trebuie să o vindem la un preţ mai mic.
Doar într-un singur loc putem face asta.
Unde?
St. Petersburg
Pe cine ai adus?
Să joace rolul ruşilor?
Băieţii mei...
Nu înţeleg.
O facem pe Penelope să plece. Asta facem.
De ce este el aici?
Aveam nevoie de cineva care să pară mafiot rus căruia să îi vindem cartea falsă.
"The Dog" are un magazin mare chiar aici în St. Petersburg.
De ce el? Îl urăsc, Stephen.
Nu e vorba numai de asta.
- Nu am încredere în el. - Ce poate să facă?
Să ne fure banii falşi?
M-am gândit la asta, crede-mă. Nu putem să terminăm fără el.
Ai încredere în mine. Totul va fi în regulă.
Stephen... tot marele arhitect cu simboluri.
Roşu pentru tentaţie, alb pentru mântuire.
Eroina noastră trebuie să înfrunte minotaurul înainte să scape.
Joacă-ţi bine rolul.
Să fii înfiorător, ca o versiune dintr-un film a unui mafiot rus,
dar nu te lua de fată.
Fată? Care este numele ei?
Nu trebuie să-i cunoşti numele.
O cunosc. Penelope.
Abia aştept să o întâlnesc pe d-na.
În regulă, începem.
Avem luneta maşinii conectată la un dispozitiv explozibil,
şi este o încărcătură explozibilă mai mare sub capotă.
După ce îi predăm lui Dog, ieşim cu maşina din oraş.
Mai târziu seara, oprim la o benzinărie,
unde falşii ruşi ne înşeală şi ne omoară pe toţi într-o ambuscadă la lumina lunii.
Murim toţi.
Bloom încasează un glonte, ca Penelope să poată scăpa.
Sfârşit.
Bine.
Eşti foarte tăcută.
Fac asta pentru ea, ştii?
Mâine este ziua cea mare.
Jos!
Afară!
Haide, ieşiţi. Ieşiţi.
Bloom. Bloom.
Ce s-a întâmplat?
Eşti în regulă?
Ce s-a întâmplat? Unde este Stephen?
Stephen?
Cred... cred... Cred că l-au prins.
Cred că ne-au tras pe sfoară, sau ceva de genul ăsta.
Pentru că... Cred că l-au prins pe Stephen...
Cartea...
Or să vrea bani, aşa că îl vom recupera.
Cine l-a prins?
Cred că ruşii l-au prins, Bloom.
Dumnezeule, te rog... Ce se întâmplă?
Nu ştiu ce să fac, Stephen.
Rahat!
Dacă ştii ce se petrece, acum ar fi un moment bun să vorbeşti.
Nu, te rog...
Te rog, nu acum. Am nevoie de ajutorul tău.
Nu ştiu ce să fac.
Succes, partenere!
Mulţumesc.
O viaţă nescrisă
Nu pot să cred.
Ce, că "Bang! Bang!" a murit într-o explozie a maşinii?
Nici eu.
Ce vrei să spui?
Crezi că poate şi-a înscenat moartea ca să-i facă pe ruşi să creadă că este moartă?
Bloom, ce facem acum?
Este un bilet de răscumpărare.
Spun că îl au pe Stephen, şi că vor banii transferaţi într-un cont.
O să îţi comunice o bancă şi un director de bancă cu care să vorbeşti.
Apoi o adresă unde să te duci la ora 2:00. Peste două ore.
O să... o să transfer banii din contul meu. O să mergem să-l luăm pe Stephen.
Este o sumă mare.
O să fac eu asta. Vreau s-o fac. Am banii.
- Ce sumă au cerut? - 1.750.000.
Nu! Am să-l omor!
O să îl omor dacă asta este. Dacă este asta.
- O să-l omor. - Pe cine? Despre ce vorbeşti?
Ce?
Am fost un idiot. Asta ar putea fi o escrocherie.
A fratelui meu. Ca să mă facă să...
Dumnezeule. Vroia să termin cu asta şi să-ţi ia banii.
Dumnezeule, mi se face rău.
Ţi-ar face ţie asta?
Nu ştiu.
Da, desigur că mi-ar face.
Dacă spui o poveste foarte bine, devine reală.
Escrocheria perfectă.
Ăsta este scopul lui. La naiba, din cauza asta.
Ştii, nu ştim asta cu siguranţă.
- Mai bine am transfera banii. - Nemernicul naibii.
Este viaţa fratelui tău.
O să transfer banii.
În regulă.
Vin cu tine.
Nu. Rămâi aici.
Este foarte important să intru singur.
Sunt foarte speriat.
Îmi este teamă de orice aş putea găsi acolo înăuntru.
O să fiu aici când o să ieşi.
Stephen?
Stephen!
Jocul s-a terminat. Ieşi afară.
Haide să plecăm din oraşul ăsta.
- Stephen. - Nu!
Opreşte-te!
Opreşte-te acolo.
Penelope a transferat banii?
Da.
Stephen, spune-mi ce se petrece.
Iisuse, Bloom, îmi pare rău.
Nu am nevoie de păreri de rău, am nevoie de adevăr.
La naiba, Stephen. Spune-mi ce să fac.
- Pleacă naibii de aici! - Spune-mi adevărul!
Este o escrocherie, sau este real?
Escrocherie?
Este real, Bloom.
Alo, Bloom.
La naiba, Bloom, nu este o escrocherie.
Eşti fericit să-l auzi pe vechiul tău tovarăş Dog?
Ăştia sunt oamenii lui Dog.
Vrea răzbunare.
La naiba, Bloom, fugi!
Ţi-am spus că Stephen va cădea.
Tu? Tu vei fi paralizat.
Rugându-te ca asta să fie încă una din şmecheriile lui Stephen.
Este?
Închide ochii acum, copil dulce.
Şi am să-ţi spun adevărul.
Nu!
Bloom!
Mai are o armă!
Spune-mi te rog că ăla este machiaj.
Spune-mi că tocmai ai făcut escrocheria perfectă.
Te rog.
Tu ai spus-o, nu eu.
Pot să primesc un "Wow!" pentru asta?
"Wow!"
Nemernicule!
Ai reuşit, ai terminat.
Vreau să-mi promiţi că nu o să te întorci niciodată în St. Petersburg.
Asta are gust de folie de aluminiu.
În regulă, uite ce vreau să faci.
- "Bang! Bang!" a plecat? - Da.
- O ieşire frumoasă. - Cum?
Explozia maşinii.
Bine.
- Penelope? - Este afară.
În regulă. Uite...
Du-o pe Penelope la Helsinki şi ia avionul spre Rio.
Joacă rolul fugii de răzbunătorii ruşi.
Va fi amuzant pentru ea.
Poartă-te ca şi când aş fi murit.
Asta va adăuga gravitate situaţiei. O să ne vedem când o să ne vedem.
- Când? - Nu ştiu. Sper nu prea curând.
Ultimul lucru de care ai nevoie este să fiu cu tine.
Oricum, cum să fac asta?
Bloom?
Alege o carte.
- Bine. - Ai ales?
Da.
Asta este cel mai bun truc cu cărţi pe care l-am văzut.
Aş fi vrut să avem o audienţă mai mare.
Tu eşti singura audienţă de care am avut vreodată nevoie.
Te iubesc.
La revedere.
Este în regulă, este în regulă.
Ştii, mi-a spus odată ceva.
Mi-a spus:
"Nu există o viaţă nescrisă,
ci doar una scrisă prost".
Te iubesc, Bloom.
Ştii ce o să facem?
O să trăim.
Ca să spunem povestea noastră întregii lumi.
Eşti pregătit?
Stephen mi-a spus altceva odată.
Escrocheria perfectă este cea în care toţi cei implicaţi obţin ceea ce îşi doresc.
Ei bine...
Subtitrarea: Avocatul31/medeea
sincronizare : Capricorn1