Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Prosoape...
Lord Miraz?
Aveţi un fiu.
Cerurile ne-au binecuvântat.
Îţi cunoşti ordinele...
Generale Glozelle?
Da, stăpâne.
Încă cinci minute.
N-o să te mai uiţi la stele în noaptea asta, prinţul meu.
Haide, trebuie să ne grăbim.
- Profesore, ce s-a întâmplat? - Mătuşa ta a născut.
Un fiu.
Vino.
Trebuie să mergi spre codru.
- Spre codru? - Nu te vor urmări până acolo.
Am găsit asta după foarte mulţi ani.
Să nu te foloseşti de ea decât dacă eşti la ananghie.
Te voi mai revedea vreodată?
Sper din suflet, prinţul meu.
Aş fi vrut să-ţi mai spun atâtea...
Tot ceea ce-ţi este cunoscut este pe cale să se schimbe.
Închideţi podul!
Pleacă acum!
- Stai! - Stai!
Un fiu, un fiu!
În această seară, soţia i-a dăruit regelui Miraz un fiu!
CRONICILE DIN NARNIA PRINŢUL CASPIAN
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & alin022 @ www.titrări.ro
Care din voi, babelor superstiţioase, vrea să-şi petreacă noaptea într-o celulă?
Ne-a văzut.
Ai grijă de el!
Nu!
- Ai grijă, puştiule! - Scuze.
Ai grijă pe unde mergi!
Aşteaptă-mă!
Înveţi la St. Finbares?
Aşa e.
Eu sunt la Hendon House, peste stradă.
Te-am văzut...
...stând singură.
Da, prefer să fiu lăsată în pace.
Şi eu.
Cum te numeşti?
- Phyllis. - Susan!
Trebuie să vii repede!
Edmund!
Haide! Dă-i una-n faţă!
Opriţi-vă! Despărţiţi-vă!
Gata. Sus.
Nu-i de vârsta ta!
- Cu plăcere. - N-am început eu.
Ce-a fost de data asta?
- A intrat în mine. - Şi tu l-ai lovit?
Nu, după ce-a intrat în mine, a vrut să mă pună să-mi cer scuze.
- De-abia atunci l-am lovit. - Zău aşa!
- Chiar e greu să nu te bagi? - N-ar trebui.
Nu crezi că m-am săturat să fiu tratat ca un copil?
Păi suntem copii.
Eu n-am fost mereu un copil.
A trecut un an.
Cât vreţi să mai aşteptăm?
Cred că e timpul să acceptăm faptul că trăim aici.
N-are sens să ne prefacem că-i altfel.
Nu...
- Prefă-te că vorbeşti cu mine. - Păi chiar vorbim cu tine.
- Taci, Lu. - Ceva m-a ciupit!
- Nu mă mai trage! - Nici nu te ating!
Uite... Ce-i asta?!
- Pare a fi magie. - Repede, apucaţi-vă de mână.
- Nu te ţin de mână! - Doar...
Ruşine, nu eşti rapid ca mine, Ed!
Ultimul în apă e un ou stricat.
Ai grijă!
Venim!
Staţi putin!
Haide, Susan. Mai repede!
Haide, e aşa de frumos.
Edmund.
Ed? Ed!
- Ce e? - Unde crezi că suntem?
Tu unde crezi?
Nu-mi amintesc să fi fost ruine în Narnia.
Mă-ntreb cine-o fi locuit aici.
Cred că noi.
Hei, aia e a mea.
- Aia e o piesă din jocul meu de şah. - Care joc de şah?
Nu cred c-aveam un joc de şah cu piese din aur masiv la Finchley, nu?
Nu se poate...
- Nu vezi? - Ce?
Imaginaţi-vă pereţi...
Şi acolo coloane...
Şi acoperişuri de sticlă...
Cair Paravel.
Staţi, staţi, stăpâne, nu e ceea ce credeţi.
Atunci ce e?
Nu suntem siguri.
Imposibil.
Am avertizat acest Consiliu când şi-a pus încrederea în Lord Miraz.
- Vor fi consecinţe. - Nu, nu.
Nu-l putem acuza pe lordul protector fără dovezi.
Cât timp o să ne mai ascundem în spatele acestei scuze?
Până ce se vor fi golit toate scaunele din această sală?
Lorzi ai Consiliului, scuzele mele pentru întârziere.
Nu ştiam că eram convocat.
Fără îndoială, erai ocupat.
Milord?
De la moartea lui Caspian al Nouălea,
te-ai purtat de parcă ai fi rege.
Şi se pare că din spatele acestor pereţi, chiar şi Prinţul Caspian a dispărut.
Condoleanţele mele sincere, Lord Miraz.
Imaginează-ţi cum ar fi să-ţi pierzi nepotul,
moştenitorul de drept al tronului.
Chiar în noaptea în care soţia te-a binecuvântat cu un fiu.
Mulţumesc, Lord Sopespian.
Compasiunea ta e ca mierea în aceste vremuri tulburi.
Sper că poţi să ne spui şi nouă cum s-a putut întâmpla o asemenea tragedie.
Asta e cea mai tulburătoare veste dintre toate.
Iubitul nostru Caspian a fost răpit...
... de narnieni.
Mergi prea departe, Miraz.
Te aştepţi să stăm pe loc,
în timp ce tu dai vina pe nişte basme pentru o crimă strigătoare la cer?
Ce?
Aţi uitat, lorzii mei... Narnia a fost odată un tărâm sălbatic.
Creaturi fioroase hoinăreau libere.
Mult din sângele străbunilor noştri a fost vărsat
pentru a-i extermina pe aceşti paraziţi.
Sau aşa am crezut.
Dar în timp ce ne sfădeam...
... ei se înmulţeau ca gândacii sub un bolovan.
Au devenit mai puternici, ne-au urmărit...
aşteptând să lovească!
Şi vă mai întrebaţi de ce nu vă placem.
Ei bine, eu intenţionez să ripostez.
Chiar de-aş fi nevoit să defrişez întreaga pădure.
Vă asigur, il voi găsi pe Prinţul Caspian
şi voi termina ce-au început străbunii noştri.
- Catapulte... - Ce?
Asta nu s-a întâmplat pur şi simplu... Cair Paravel a fost atacat.
Nu cumva ai nişte chibrituri la tine?
Nu, dar...
Asta foloseşte la ceva?
Puteai să zici şi tu mai devreme.
Nu-mi vine să cred, totul e încă aici.
Toga mea de mătase.
Erai mai mare atunci.
În comparaţie cu sute de ani mai târziu, când eşti mai tânără.
- Ce e? - Cornul meu...
Cred că mi l-am lăsat pe şa, în ziua în care ne-am întors.
Când Aslan îşi arată colţii, iarna îşi găseşte sfârşitul.
Când îşi scutură coama...
... vom avea din nou primăvară.
Toţi cei pe care-i cunoşteam... Domnul Tumnus şi castorii...
...sunt morţi cu toţii.
Cred că e timpul să aflăm ce se-ntâmplă.
Se holbează într-una.
Atunci, nu te mai uita la el.
Aici e destul de departe.
Lăsaţi-l jos!
Pe toţi sfinţii!
"Lăsaţi-l jos!"
Atât aţi putut spune?
Un simplu "mulţumesc" ar fi de-ajuns.
Se descurcau foarte bine şi fără ajutorul vostru.
Mai bine-i lăsam să te arunce.
Oricum, de ce voiau să te omoare?
Telmarinii... Asta fac ei.
- Telmarinii? - În Narnia?
Unde aţi fost în ultimele câteva sute de ani?
E o poveste lungă.
Cred că glumiţi...
Voi sunteţi?
Voi sunteţi regii şi reginele din antichitate?
Eu sunt Regele Peter, Magnificul.
A demonstrat că ar fi putut renunţa la ultimul pariu.
Probabil...
Ai putea fi surprins.
Nu cred că vrei să faci asta, băiete.
Nu eu, ci el.
Edmund!
Eşti bine?
Pe toţi sfinţii...
...cornul a funcţionat.
Ce corn?
Pâinea asta e aşa de uscată.
Atunci o să-i duc nişte supă. Ar trebui să-şi revină cât de curând.
Nu cred că l-am lovit îndeajuns de tare.
Nikabrik, e doar un băiat.
E un telmarin, nu vreun căţel rătăcit. Ai spus că o să scapi de el.
Nu, am spus că o să am grijă de el.
Nu-l putem omorî acum. De-abia i-am bandajat capul.
Va fi ca şi cum am omorî un oaspete.
Şi cum crezi tu că se poartă prietenii lui cu oaspeţii lor?
Trumpkin ştia ce face. Nu e vina băiatului.
Încetaţi!
Ţi-am spus că trebuia să-l fi omorât când am avut şansa.
- Ştii bine de ce nu putem. - Dacă e să votăm, eu sunt de partea lui.
Nu-i putem da drumul, ne-a văzut!
Ajunge, Nikabrik!
Sau trebuie să mă aşez iar pe capul tău?
Iar tu. Uite ce m-ai făcut să fac.
Am stat jumate de dimineaţă la supa asta.
Ce eşti?
Ciudat că întrebi asta.
Te gândeşti că lumea ar trebui să recunoască un bursuc când ar vedea unul.
Nu, nu, adică...
Sunteţi narnieni. Trebuia să fiţi stinşi.
Îmi pare rău că te dezamăgim.
Poftim. Încă e fierbinte.
De când oferim adăpost soldaţilor telmarini?
Eu nu sunt soldat.
Sunt Prinţul Caspian... Al Zecelea.
Şi ce cauţi aici?
Fug.
Unchiul meu şi-a dorit dintotdeauna tronul meu.
Cred că... am trăit până acum
doar pentru că n-a avut un moştenitor propriu.
- Asta schimbă lucrurile. - Da.
Măcar nu trebuie să te omorâm noi înşine.
Aveţi dreptate.
Unde te duci?
Unchiul meu nu se va opri până nu mă va vedea mort.
Dar nu poţi pleca! Trebuie să ne salvezi.
Nu ştii ce-i ăsta?
Ai o bibliotecă impresionantă, doctore.
Căutaţi ceva anume, stăpâne?
Cred c-am găsit deja ceea ce căutam.
Într-unul din soldaţii mei!
Ce ştii despre cornul Reginei Susan?
Se spunea că e magic.
Magic?
Narnienii credeau că-i putea chema pe regii şi reginele din vechime.
Cel puţin aşa era superstiţia.
Şi ce ştie Caspian despre această "superstiţie"?
Stăpâne, sper că m-aţi iertat că am menţionat vechile legende.
Aşa e.
Vă spun asta... În cazul în care Caspian ştie despre magie...
... aţi avea motive întemeiate ca să fiţi nervos.
Mai întâi prinţul nostru...
... acum tutorele său.
Dacă membrii propriei case a lui Miraz nu sunt în siguranţă...
- E vreunul dintre noi? - Lord Sopespian!
Rosteşti cuvinte periculoase, Lord Sopespian.
Dar astea sunt vremuri periculoase, generale.
Ar trebui să ne alegem cuvintele la fel de atent cum ne alegem şi prietenii.
Cât mai durează până va fi terminat podul?
- Construcţiile decurg conform planului. - Nu-i deajuns de bine.
Trebuie ca armata să treacă râul acum.
Pot sugera să contribuiţi şi cu soldaţi de-ai dumneavoastră?
Nu mai am alţii la dispoziţie.
Uite ceva ce-ar fi înţelept să reţii.
Du-te la Beruna.
Ia cu tine oricât de mulţi soldaţi. Trebuie să ajungem la Caspian înaintea lor.
"Ei", stăpâne?
E timpul să-ţi înveţi istoria.
Sunt atât de ţepeni.
Sunt copaci, la ce te aşteptai?
Dansau odată.
La scurt timp după plecarea voastră ne-au invadat telmarinii.
Cei care au supravieţuit s-au retras în codru.
Iar copacii...
... s-au retras atât de adânc în sinea lor încât n-au mai fost auziţi de atunci.
Nu-nţeleg. Cum a putut Aslan să permite să se întâmple aşa ceva?
Aslan?
Credeam că ne-a abandonat odată cu dispariţia voastră.
Să ştii că n-am vrut să plecăm.
Acum nu mai contează, nu?
Du-ne la narnieni şi va conta.
Salutare.
E-n regulă, suntem prieteni.
Nu te mişca, Majestate!
Nu te apropia de ea!
Trage, Susan, trage!
- De ce nu s-a oprit? - Cred că era înfometat.
Mersi.
Era sălbatic.
Nu cred că ştia să vorbească.
Dacă eşti tratat ca un animal prost destul timp...
... asta şi devii.
S-ar putea să găsiţi că Narnia e un loc mai sălbatic decât vă amintiţi.
Vă aud.
Cred c-ar trebui să-i aşteptăm pe regi şi regine.
Bine, pleacă. Vezi dacă şi ceilalţi o să fie la fel de înţelegători.
Poate o să vin cu tine.
Chiar aş vrea să te văd dând explicaţii minotaurilor.
Minotaurilor?
Sunt real?
Şi foarte repeziţi.
- Să nu mai zic că sunt mari. - Imenşi.
Dar centaurii? Ei mai există?
Centaurii probabil că vor lupta de partea ta,
dar nu se ştie ce-ar face ceilalţi.
Dar Aslan?
De unde ştii atâtea despre noi?
- Din poveşti... - Ia stai aşa.
Tatăl tău ţi-a spus poveşti despre Narnia?
Nu, profesorul meu...
Uitaţi, îmi pare rău.
Întrebările de genul ăsta nu se cuvin să fie puse.
- Ce e? - Om.
- El? - Nu. Ei.
- Uite-i! - Fugiţi!
Acum!
- Nu! - Stai, mă duc eu!
Ia-l şi pleacă! E mai important decât mine!
Du-l de-aici.
Unde eşti?
Alege-ţi ultimele vorbe cu grijă, telmarinule!
Eşti şoarece.
Speram să spui ceva puţin mai original.
Ridică-ţi sabia.
Nu, mersi.
Ridic-o! Nu mă lupt cu un om neînarmat.
Motiv pentru care aş putea trăi mai mult
dacă aleg să nu mă lupt cu tine, nobil şoarece.
Am spus că nu mă lupt cu tine. Nu ţi-am spus nici că te las să trăieşti!
Reepicheep!
- Lasă sabia jos! - Trufflehunter?
Sper că aveţi un motiv întemeiat pentru această întrerupere inopinată.
- Nu are, continuă. - El a suflat în corn.
- Poftim? - Atunci lasă-l să-l aducă.
Acesta e motivul pentru care ne-am adunat.
Nu-mi aduc aminte de drumul ăsta.
Asta e problema cu fetele... Nu ştiţi să duceţi o hartă în minte.
Asta pentru că era ocupată cu altceva.
Aş vrea să asculte de DMP.
- DMP? - Dragul Mic Prieten.
Asta nu e deloc cu un aer superior, nu?
Nu m-am pierdut...
Nu.
Pur şi simplu mergi în altă direcţie.
L-ai văzut ultima oară pe Caspian în Pădurile Asurzitoare,
iar cea mai rapidă cale de a ajunge acolo e trecerea râului Rush.
Dar dacă nu mă-nşel, nu există trecere prin părţile astea.
Atunci, asta explică totul. Te înşeli.
Vezi, în timp, apa a erodat solul... ... adâncind astfel...
Mai taci.
- E vreun drum până jos? - Da, căderea.
Nu ne-am pierdut.
Este un fort lângă Beruna. Ce părere aveţi despre înotat?
Mai degrabă decât mersul pe jos.
Aslan?
E Aslan! Aslan era acolo!
Nu-l vedeţi? E chiar...
... acolo.
Acum îl vezi?
Nu sunt nebună.
Era acolo. Voia să-l urmăm.
Sunt destul de sigur că nu există lei în pădurea asta.
- La fel ca ursul acela. - Cred că-l recunosc pe Aslan dacă-l văd.
Uitaţi, eu nu vreau să sar de pe o stâncă...
...după cineva inexistent.
Ultima oară când n-am crezut-o pe Lucy...
... am ajuns într-o situaţie destul de jenantă.
Eu de ce nu l-am văzut?
Poate că nu te uitai.
Îmi pare rău, Lu.
Omoară-l!
- Telmarin! - Mincinos!
Criminal!
Tot ceea ce demonstrează cornul ăsta e că au mai furat un lucru de la noi.
- Eu n-am furat nimic. - N-ai furat nimic?!
Să facem o listă cu lucrurile pe care le-au luat telmarinii?
- Du-te acasă! - E tărâmul nostru!
- Libertatea noastră! - Dar comunităţile noastre?!
Tu ai furat Narnia!
Voi mă ţineţi responsabil pentru toate crimele poporului meu?
Responsabil...
... şi pasibil de pedeapsă.
Sunt vorbe cam mari, venind de la tine, gnomule.
Sau ai uitat că poporul tău a fost cel care a luptat alături de Vrăjitoarea Albă?
Şi aş face-o din nou cu plăcere dacă ne-ar scăpa de barbarii ăştia.
Şi avem noroc că nu stă în puterea ta s-o aduci înapoi.
Sau sugerezi să-i cerem băiatului să se ducă împotriva lui Aslan acum?
Unii din voi s-ar putea să fi uitat,
dar noi, bursucii, ne amintim foarte bine că
Narnia nu a fost niciodată în regulă,
decât atunci când am avut rege un fiu al lui Adam.
E un telmarin, de ce ni l-am dori ca rege?!
Pentru că vă pot ajuta.
- E un vicleşug! - Măcar ascultaţi-l.
Dincolo de pădurile astea, sunt prinţ.
Tronul telmarin e al meu de drept.
Ajutaţi-mă să-l proclam, iar eu pot aduce pace între noi.
E adevărat. Momentul e potrivit.
Am scrutat cerul...
...căci pot să fac asta la fel cum e al tău ca să-ţi aminteşti, bursucule.
Tarva, lordul victoriei, şi Alambil, doamna păcii
s-au întâlnit în Ceruri.
Acum, aici, un fiu al lui Adam a venit la noi...
... pentru a ne oferi libertatea.
E posibil? Chiar credeţi că poate fi pace?
Chiar credeţi? Serios?
Acum două zile, nu credeam că există animale vorbitoare.
Nici gnomi şi nici centauri...
Dar iată-vă... Într-un număr atât de mare...
încât, noi, telmarinii, nu ne-am fi imaginat.
Fie că acest corn e sau nu magic, ne-a făcut să ne întâlnim.
Şi împreună,
vom avea şansa de a lua înapoi ceea ce ne aparţine.
Dacă tu ne vei conduce, atunci, eu şi fiii mei...
...îţi oferim săbiile noastre.
Iar noi îţi vom oferi vieţile, pe veci.
Armata lui Miraz nu la mare distanţă în spatele nostru, stăpâne.
Dacă e să fim pregătiţi pentru ei, trebuie să găsim repede soldaţi şi arme.
Sunt sigur că vor ajunge aici în curând.
Pe astea! Şi pe astea!
Cade!
- Înapoi! - Feriţi-vă!
Atenţie!
- Uşor, uşor! - Cade!
La urma urmei, poate că asta n-a fost cea mai bună idee.
Deci unde l-ai văzut mai exact pe Aslan?
Aş vrea să nu mai vorbiţi ca nişte adulţi.
Nu doar cred că l-am văzut, chiar l-am văzut.
Eu sunt adult.
Era chiar...
Lucy!
... aici.
Lucy, eşti trează?
De ce crezi că eu nu l-am văzut pe Aslan?
Mă crezi?!
Păi, am trecut peste strâmtoare.
Nu ştiu...
Poate că nu ţi-ai dorit cu adevărat.
Ai ştiut dintotdeauna că o să ne întoarcem aici, nu?
Am sperat.
În sfârşit mă obişnuisem cu ideea de a fi în Anglia.
Dar trebuie să fii aici, nu?
Cât mai durează...
Lucy.
Aslan!
Mi-a fost aşa de dor de tine.
- Ai crescut. - În fiecare an în care creşti tu,
o să cresc şi eu.
Unde ai fost? De ce-ai venit să ne ajuţi?
Lucrurile nu se întâmplă la fel de două ori, draga mea.
Susan, trezeşte-te.
Desigur, Lu. Cum vrei tu.
Trezeşte-te.
Aslan?
Nu, opriţi-vă!
Prinţul Caspian?
Da. Şi tu cine eşti?
Peter!
- Tu eşti Regele Peter? - Cred că aşa mi se spune.
Da, dar, credeam că o să fii mai mare.
Dacă vrei tu, ne putem întoarce peste câţiva ani.
Nu, e în regulă. Doar că...
... nu sunteţi exact ceea la ce mă aşteptam.
Nici tu.
Un duşman comun îi uneşte chiar şi pe cei mai vechi inamici.
Ţi-am aşteptat cu nerăbdare întoarcerea, stăpânul meu.
Inimile şi săbiile noastre sunt în slujba ta.
Doamne, e aşa de drăguţ.
- Cine-a spus asta?! - Scuze.
Majestate, cu cel mai mare respect...
Cred că "curajos", "respectuos" sau "fatal"
ar putea fi mai potrivite unui cavaler al Narniei.
Măcar mai sunt printre voi unii care ştiu să mânuiască sabia.
Într-adevăr, şi recent le-am aplicat bine de tot
pentru a procura arme pentru armata dvs, sire.
Bun. Pentru că o să avem nevoie de toate săbiile de care putem face rost.
Atunci, probabil o să ţi-o vrei şi pe a ta înapoi.
Câte au luat?
Destul arme şi armuri pentru două regimente.
Staţi, mai e ceva.
"Ai avut dreptate să te temi de codri."
- X? - Caspian. Al Zecelea.
Îmi cer scuze, stăpâne. Vina e mea.
Ştiu.
Spune-mi, generale...
Câţi soldaţi ai pierdut?
- Niciunul, stăpâne. - Niciunul?
Au venit ca nişte fantome în miez de noapte.
Nici nu i-am văzut.
Atunci cum îţi explici rănile?
Te-am întrebat...
Câţi oameni au fost ucişi în timpul acestui sângeros atac venit din Narnia?
Din care tu ai fost norocosul supravieţuitor.
Generale...
Câţi?
Trei.
Îmi cer scuze, lord Sopespian.
Caspian nu e o victimă a acestei revolte sălbatice.
El e instigatorul.
Se pare că Narnia are nevoie de un rege nou.
E bine că aveţi soldaţi,
dar avem nevoie de nişte fortificaţii. Un loc unde să ne antrenăm.
Deci, cum e?
Se plânge într-una... Încăpăţânat că măgarii dimineaţa.
Deci îţi place?
Îndeajuns de mult.
S-ar putea să nu fie pe placul vostru, dar poate fi apărat.
Peter. O să vrei să vezi asta.
Suntem noi.
Ce-i locul ăsta?
Nu ştiţi?
Trebuie să ştie ce face.
Cred că depinde de noi acum.
E doar o chestiune de timp.
Soldaţii şi maşinăriile de luptă ale lui Miraz sunt pe drum.
Ceea ce-nseamnă că soldaţii săi nu apără castelul.
Ce propui să facem, majestate?
- Trebuie să ne pregătim. - Să începem să facem planuri...
Singura noastră speranţă e să-i atacăm noi înaintea lor.
Dar e o nebunie. N-a mai atacat nimeni castelul ăla.
- Pentru toate există o premieră. - Vom avea elementul surprizei.
- Dar avem avantajul aici. - Dacă ne apărăm bine,
...probabil că le-am putea ţine piept pe termen nelimitat.
Eu, unul, mă simt mai în siguranţă în subteran.
Apreciez ceea ce-ai făcut aici...
... dar asta nu e o fortăreaţă, e un mormânt.
Da, şi dacă sunt deştepţi,
o să aştepte să murim de foame.
- Noi am putea aduna nuci. - Da, şi le-am putea arunca în telmarini.
Tăceţi!
Cred că ştii ce părere am eu, stăpâne.
Dacă preiau eu trupele tale, te poţi ocupa de paznici?
Sau voi muri încercând, stăpâne.
- De-asta mi-e frică. - Pardon?
Toţi ne purtăm de parcă ar exista numai două opţiuni...
... a muri aici sau a muri acolo.
- Nu cred că ne-ai ascultat cu atenţie, Lu. - Nu, tu nu asculţi.
Sau ai uitat cine a învins-o cu adevărat pe Vrăjitoarea Albă, Peter?
Cred că l-am aşteptat pe Aslan destul.
Să mergem. Profesore.
- Trebuie să-l găsim. - N-avem timp.
- Trebuie să deschizi poarta. - Nici măcar n-ai fi aici fără el.
Şi nici eu.
Noi doi ne putem ocupa de Miraz.
Iar eu tot pot ajunge la poartă la timp.
Da, sunt şoarece.
Mă aşteptam la cineva... mai înalt.
- Cine vorbeşte. - Asta trebuia să fie ironie?
Încă cinci minute?
Ce cauţi aici?
Nu te-am ajutat să evadezi din castel ca să vii înapoi.
Trebuie să ieşi înainte ca Miraz să afle că eşti aici.
O să afle în curând.
O să cedezi lui celula ta.
Nu-l subestima pe Miraz la fel cum a făcut-o tatăl tău.
Despre ce vorbeşti?
Îmi pare rău.
Slavă Domnului. Eşti teafăr.
Scoală-te.
- Caspian? - Stai pe loc.
- Ce faci? - Cred că e evident, dragă.
Să ştii că unii ar putea considera asta ca fiind comportament inadecvat.
Asta nu pare să te fi oprit pe tine.
Dar tu nu eşti ca mine, nu?
Ce trist. E prima oară când ai dat dovadă că ai coloană vertebrală...
Şi e aşa o pierdere.
Lasă sabia jos, Caspian.
- Nu vreau să fac asta. - Nici noi nu vrem să faci asta.
Asta era o cameră privată.
Ce faci? Trebuia să fii la poartă.
Nu!
În noaptea asta, măcar o dată, vreau să ştiu adevărul.
Tu l-ai ucis pe tata?
Acum am ajuns la subiect.
Ai spus că fratele tău a murit în somn.
Mai mult sau mai puţin adevărat.
Caspian, cu asta nu îndrepţi lucrurile.
Telmarinii n-ar fi avut nimic dacă n-am fi luat-o noi.
Tatăl tău ştia asta mai bine decât oricine.
Cum ai putut?
Pentru acelaşi motiv pentru care o să apeşi tu pe trăgaci.
- Pentru fiul nostru! - Opreşte-te!
- Stai pe loc! - Trebuie să alegi, dragă.
Vrei ca băiatul nostru să fie rege?
Sau vrei să fie asemenea lui Caspian...
- Orfan de tată! - Nu!
Caspian!
Asta ce vrea să-nsemne?
- Suntem atacaţi! - Daţi alarma!
Ocupaţi-vă posturile!
- Peter! - Soldaţii sunt afară, haide!
Edmund, acum! Fă-le semn soldaţilor!
Sunt puţin ocupat, Pete!
Peter, e prea târziu! Trebuie să ne retragem cât mai putem!
Nu, încă mai pot să fac asta.
Ajută-mă!
Cum o să faci asta mai exact, Peter?
Haide.
Atacaţi!
Suntem atacaţi!
Atacaţi! Atacaţi!
Pentru Narnia!
Arcaşi!
Alegeţi-vă ţintele!
Ochiţi!
Ed!
Închideţi poarta aia.
Retragerea!
Trebuie să ne retragem imediat!
Plecaţi de aici! Acum!
Către poartă!
- Caspian?! - Îl voi găsi!
Duceţi-vă! Ieşiţi! Retragerea!
După mine!
Dă ordinul!
Oamenii mei sunt încă acolo jos.
Înapoi! Ieşiţi! Retrăgeţi-vă!
Acum!
Trageţi!
Fugiţi! Salvaţi-vă!
Peter! Podul!
Lăsaţi-ne pe noi! Plecaţi, fraţilor!
În numele lui Aslan!
Ce s-a întâmplat?
Întreabă-l pe el.
- Peter. - Eu?
Puteai să anulezi totul. Mai era încă timp.
Nu, nu a mai fost, mulţumită ţie.
Dacă ai fi respectat planul, soldaţii aia ar fi putut să fie în viaţă acum.
Dacă rămâneam aici, aşa cum am sugerat, cu siguranţă că erau în viaţă.
- Tu ne-ai chemat, ai uitat? - Prima mea greşeală.
Nu. Prima ta greşeală a fost să-i conduci pe aceşti oameni.
Nu eu am abandonat Narnia.
Tu ai invadat Narnia. Nu eşti cu nimic mai presus decât Miraz!
Tu, el, tatăl tău...
Narniei îi e mult mai bine fără voi!
Încetaţi!
De ce pierdeţi vremea?
Telmarinii vor ajunge aici curând.
Mulţumesc, micuţă prietenă.
- Bravo, copii. - Mai repede, prietene. Eşti prea încet!
Beruna îşi pune la dispoziţie trupele.
Galma îşi pune la dispoziţie trupele.
Tashbaan îşi pune la dispoziţie trupele.
Ettinsmoor îşi pune la dispoziţie trupele.
Trăiască regele! Trăiască regele!
Acum eşti la fel de mândru de cornul magic, băiete?
Regii şi reginele tale ne-au dezamăgit.
Jumătate din armata ta e moartă.
În curând aşa va fi toată.
Ce vrei? Felicitări?
Vrei sângele unchiului tău? La fel vrem şi noi.
Vrei să-i iei locul pe tron? Ţi-l putem oferi.
Ai încercat cu o putere străveche şi ai dat greş.
Dar mai există încă o mare putere.
Una care l-a făcut până şi pe Aslan să se supună timp de un secol.
Cine-i acolo?
Eu sunt foamea...
Eu sunt setea...
Pot să postesc o sută de ani...
... şi să nu mor.
Pot să stau întins o sută de nopţi pe gheată...
... fără să îngheţ.
Pot să beau un râu întreg de sânge fără să crăp.
Spune-mi care sunt duşmanii tăi!
Ce urăşti tu, vom urî şi noi.
Nimeni nu urăşte mai bine ca noi.
Îmi puteţi garanta moartea lui Miraz?
Şi mult mai mult.
Să se deseneze cercul.
Aşteaptă...
Nu asta e ceea ce am vrut.
O picătură din sângele lui Adam, şi vei fi liber.
Şi eu voi fi a ta, Regele meu.
Nu!
Încetează!
Haide! Haide.
Lasă-l în pace!
Peter, dragul meu...
Mi-a fost dor de tine.
Vino.
Doar o picătură.
Ştii că nu poţi să faci asta singur.
Ştiu. Aveai totul sub control.
De ce nu mi-ai spus niciodată de tatăl meu?
Mama mea era un gnom negru din Munţii Nordului.
Mi-am riscat viaţa în toţi aceşti ani
pentru ca într-o bună zi
sa avem un rege mai bun decât cei dinaintea ta.
Înseamnă că te-am dezamăgit.
Tot ce ţi-a spus, tot ce nu ţi-am spus...
Am făcut-o doar pentru că am crezut în tine.
Ai şansa să devii cea mai nobilă contradicţie din istorie.
Telmarinul care a salvat Narnia.
Eşti norocoasă, ştii?
Ce vrei să spui?
Să-l vezi.
Aş vrea să-mi ofere un fel de dovadă.
Poate că noi suntem cei care trebuie să ne dovedim în faţa lui.
Pete. Trebuie să vii repede.
Prăjituri şi tobe. Ăsta e marele tău plan?
Să trimiţi o copilă singură în cele mai întunecate colţuri ale pădurii?
- E singura noastră şansă. - Şi nu va fi singură.
N-au murit destui până acum?
Nikabrik a fost şi prietenul meu. Dar şi-a pierdut speranţa.
Dar Lucy nu şi-a pierdut-o, şi nici eu.
- Pentru Aslan. - Pentru Aslan.
- Atunci, voi veni cu tine. - Nu, e nevoie de tine aici.
Trebuie să le ţinem piept până când se întorc Lucy şi Susan.
Dacă îmi permiteţi...
Miraz o fi el un tiran şi un criminal...
... dar ca rege, trebuie să se supună tradiţiilor
şi aşteptărilor poporului său.
Există una în principal care s-ar putea să ne câştige ceva timp.
Poate că s-au hotărât să se predea.
Nu.
Sunt mult prea nobili pentru asta.
"Eu, Peter, prin darul lui Aslan, prin cuceririle ce-mi stau drept mărturie,
Mare Rege al Narniei, lord al Cair Paravel, şi împărat al Insulelor Singuratice,
pentru a împiedica o vărsare inutilă de sânge
prin aceasta îl provoc pe uzurpatorul Miraz la un duel pe câmpul de bătălie.
Lupta va fi până la moarte. Răsplata va fi predarea totală."
- Spune-mi prinţe Edmund... - Rege.
- Poftim? - Sunt regele Edmund, de fapt.
Doar "rege", totuşi. Peter e marele rege.
Ştiu, e destul de confuz.
De ce riscaţi să veniţi cu o astfel de propunere
când armatele noastre v-ar nimici imediat?
Nu ne-aţi mai subestimat o dată numărul nostru?
Adică, doar acum o săptămână, narnienii erau nimiciţi.
Şi aşa va fi din nou.
Înseamnă că nu ai de ce să te temi.
Acesta nu e o sărbătoare a vitejiei.
Deci vitejeşte refuzaţi să luptaţi cu cineva de două ori mai tânăr?
N-am spus că refuz.
Veţi avea sprijinul nostru, Majestate.
Oricare ar fi decizia dumneavoastră.
Sire, numai avantajul militar oferă scuza perfectă să evitaţi...
- ceea ce altfel ar fi... - Nu evit nimic.
Subliniam doar faptul că sunteţi îndreptăţit să refuzaţi.
Majestatea Sa n-ar refuza niciodată.
De abia aşteaptă şansa să arate poporului curajul noului lor rege.
Tu.
Să speri că sabia fratelui tău îi e mai ascuţită decât condeiul.
Destrier m-a servit întotdeauna corect. Sunteţi pe mâini bune.
Sau potcoave.
- Noroc! - Mulţumesc.
Uite.
Poate că e timpul să primiţi asta înapoi.
Mai bine-l mai ţii. S-ar putea să ai nevoie să ma chemi din nou.
"S-ar putea să ai nevoie să mă chemi din nou?"
Mai taci din gură.
Dacă nu merge totul aşa cum trebuie...
V-am înţeles, Majestate.
Sper că nu veţi fi prea dezamăgiţi dacă voi supravieţui.
Mai este încă timp să te predai.
Mă simt liber.
Câţi trebuie să mai moară pentru tron?
Doar unul!
Ne-au văzut!
- Ţine hăţurile. - Ce faci?
Îmi pare rau Lucy.
Dar se pare că, până la urmă, te vei duce singură.
Eşti sigură că nu ai nevoie de cornul ăla?
Ce părere ai de o pauză?
Cinci minute?
Trei.
Lucy?!
A trecut, cu puţin ajutor.
- Mulţumesc. - Tu erai ocupat.
Vă asigur că nu se va mai apropia aşa mult!
Ar fi bine să vă duceţi acolo, pentru orice eventualitate.
Nu mă aştept ca telmarinii să-şi ţină promisiunea.
- Îmi pare rău. - E-n regulă.
Ai grijă de tine.
Să zâmbeşti.
Cum vi se pare?
Tânăr.
Dar Majestatea Sa se descurcă destul de bine pentru vârsta sa.
Cred că e dislocat.
Ce crezi că se va întâmpla acasă, dacă mori aici?
Întotdeauna mi-ai fost alături şi n-am reuşit...
Păstrează-ţi ideea pentru mai târziu.
Aşteaptă!
Stai!
Nu e momentul pentru cavalerism, Peter.
Nu arăta milă!
Ai grijă!
Ce s-a întâmplat, băiete?
Eşti prea laş să curmi o viaţă?
Nu eu trebuie s-o curm.
Poate că m-am înşelat.
Poate că, până la urmă, ai calităţile unui rege telmarin.
Nu unul ca tine.
Păstrează-ţi viaţa...
dar le voi oferii celor din Narnia regatul lor înapoi.
Regele meu...
Voi fi cu tine când se vor termina toate astea.
S-a terminat.
Trădare! Au tras cu săgeţi în el!
Ne-au omorât regele!
Pregătiţi-vă!
Peter!
Du-te!
La arme, telmarini!
La arme!
Cavalerie!
Atac!
Arcaşi, pregătiţi-vă!
Narnieni...
Atac!
Unu, doi...
trei, patru...
cinci, şase...
Ţintiţi!
Aşteptaţi!
Opt, nouă...
Pregătiţi-vă!
Acum!
Opriţi-vă! Înapoi! Înapoi!
Aşteptaţi!
Acum!
Atacaţi!
Tu eşti... un şoarece.
Voi nu aveţi pic de imaginaţie.
Lucy?
Înapoi în ascunzătoare!
Haideţi, tăiaţi-le calea!
Aveţi grijă!
Înapoi la ascunzătoare!
Distrugeţi-i pe toţi.
Aslan!
Am ştiut că eşti tu. Am ştiut tot timpul.
Dar nu m-ar fi crezut nimeni.
Şi de ce te-ar fi împiedicat asta să vii la mine?
Îmi pare rau. Îmi era prea frică să vin singură.
De ce nu te-ai arătat?
De ce nu ai venit să ne salvezi ca ultima dată?
Lucrurile nu se întâmplă de două ori la fel, draga mea.
Dacă aş fi venit mai devreme, înainte să moară toţi...
crezi c-aş fi putut împiedica asta?
Nu putem şti niciodată ce s-ar fi putut întâmpla, Lucy.
Dar ceea ce se va întâmpla e cu totul altceva.
- Adică o să ne ajuţi? - Desigur.
- La fel şi tu. - Aş vrea să fiu mai curajoasă.
Dacă ai fi mai curajoasă de-atât, ai fi o leoaică.
Cred că prietenii tăi au dormit de ajuns, nu crezi?
Haide!
Lucy.
Pentru Aslan!
Îi putem învinge dacă îi atragem către râu.
Trebuie să ne regrupăm. Către Beruna!
Spre pod!
Atacaţi!
Ce se întâmplă?
- Râul! - Retrageţi-vă!
Înapoi! Înapoi!
Hai.
Adunaţi-vă pe mal!
Nu veţi păţi nimic!
Predaţi armele!
Daţi jos armurile!
Ridicaţi-vă, regi şi regine ale Narniei.
Toţi.
Nu cred că sunt pregătit.
Tocmai de aceea ştiu că eşti.
Mulţumesc, Majestate.
Mulţumesc.
Trăiască Aslan! E o mare onoare să fiu...
Sunt într-o situaţie neplăcută.
Cer indulgenţă pentru că m-aţi văzut în această situaţie nepotrivită.
Poate încă o picătură?
- Nu cred că face asta. - Poţi încerca.
Te vei face bine, micuţule.
Totuşi, Mare Rege.
Regret că trebuie să mă retrag. Coada e onoarea şi gloria unui şoarece.
Poate că te gândeşti prea mult la onoarea ta, prietene.
Nu e vorba numai de onoare. E, de-asemenea, excelentă pentru echilibru.
Şi pentru căţărat. Şi pentru apucat lucruri.
Cu voinţa voastră, Majestate,
nu ne vom ruşina să nu purtam ceva onorabil negat şefului nostru.
Nu de dragul demnităţii voastre, ci pentru dragostea poporului vostru.
Priviţi! Mulţumesc, Majestate. O voi preţui întotdeauna.
Începând din această zi îmi va servi drept amintire a marii umilinţe îndurate.
Unde e micuţul prieten drag de care mi-aţi povestit atâtea?
Îl vezi acum?
Pentru că v-aţi furişat...
Îmi pare rău, dar viitorul lor în lumea aceea va fi bun.
Majestate?
Suntem gata, s-au adunat cu toţii.
Narnia aparţine narnienilor, aşa cum aparţine si oamenilor.
Dacă sunt telmarini care vor să stea şi să trăiască în pace, sunt bineveniţi.
Pentru cei dintre voi care doresc,
Aslan vă va duce înapoi pe tărâmurile strămoşilor noştri.
Au trecut câteva generaţii decât am plecat din Telmar.
Nu ne referim la Telmar.
Strămoşii voştri erau tâlhari pe mare,
piraţi care au ajuns pe o insulă.
Acolo au găsit o peşteră, un portal care i-a adus aici din lumea lor.
Aceeaşi lumea cu cea a regilor şi reginelor noastre.
Pe acea insulă vă pot duce înapoi.
E un loc bun pentru oricine doreşte un nou început.
Eu voi merge.
Voi accepta oferta.
La fel şi noi.
Pentru că v-aţi decis primii, veţi avea un viitor bun în acea lume.
- Unde s-au dus? - I-au omorât.
De unde ştim că nu ne conduce către moarte?
Sire, dacă exemplul meu poate fi de ajutor...
voi trece dincolo împreună cu 11 şoareci fără întârziere.
- Mergem noi. - Zău?
Haideţi. Ne-a venit vremea.
În plus de asta...
... nu mai e nevoie de noi aici.
Voi avea grijă de ea până când te vei întoarce.
Mă tem că asta e totul.
Nu ne mai întoarcem.
Nu?
Voi doi vă veţi întoarce.
Cel puţin cred că la asta se referă el.
De ce?
- Au greşit cu ceva? - Dimpotrivă, draga mea.
Fiecare lucru la vremea lui.
Fratele şi sora ta au învăţat tot ce au putut din lumea asta.
Acum e timpul ca ei să trăiască în lumea lor.
E-n regulă, Lu.
Nu e aşa cum am crezut că va fi,
dar e în regulă.
Într-o zi, vei înţelege. Haide.
Mă bucur că m-am întors.
Aş vrea să avem mai mult timp împreună.
Oricum, n-ar fi mers.
De ce nu?
Sunt mai bătrână cu 1300 de ani decât tine.
Sunt sigură că atunci când voi creşte, voi înţelege.
Nu cred că vreau să înţeleg.
Nu vii, Phillys?
Crezi că mai există vreo cale să ne întoarcem?
Mi-am uitat noua torţă în Narnia.
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & alin022 @ www.titrări.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player