OpenSubtitles.org require your login in BSPlayer CTRL+P > Subtitles > Online Subtitles
CRONICILE DIN NARNIA CĂLĂTORIE PE MARE CU ZORI-DE-ZI
MAMA ANGLIA ARE NEVOIE DE VOI. ÎNROLAŢI-VĂ ACUM!
- Sigur ai 18 ani? - De ce, arăt mai în vârstă?
- Alberta Scrubb? - Greşeală tipică de dactilografiere.
Ar fi trebuit să fie Albert A. Scrubb.
Edmund! Parcă era vorba că mă ajuţi cu cumpărăturile!
Mult noroc data viitoare, puişor.
"Puişor"? E cu doar doi ani mai mare ca mine!
Sunt rege! Am luptat în patru războaie şi am condus armate!
- Nu şi în lumea asta. - Da.
În loc de asta, sunt prins aici, luptându-mă cu Eustace şi Karen Scrubb.
Dacă merită cineva un nume ca ăsta.
Ce faci?
Nimic... Haide!
Dragă Jurnalule,
Suntem într-a 253-a zi de când greţoşii mei veri,
Edmund şi Lucy, ne-au invadat casa.
Nu ştiu cât voi mai suporta să locuiesc alături de ei,
să împart lucrurile mele cu ei.
Dacă ne-am putea trata rudele ca pe nişte insecte,
mi s-ar rezolva toate problemele.
I-aş putea pune într-un borcan sau i-aş străpunge cu un ac în insectar.
Bună ziua!
Notează: investigarea implicaţiilor legale ale spintecării rudelor.
Bună, unchiule Harold!
Am vrut să iau nişte morcovi, dar iar n-aveau decât napi.
Să mă apuc de făcut supa? Mătuşa Herberta e în drum spre casă.
Unchiule Harold!
Tată! Edmund se strâmbă la tine!
- Ticălos mic... - Tată, o să mă lovească!
Edmund, uite! E de la Susan!
Mi-aş dori să fiţi aici, cu noi.
A fost o adevărată aventură, dar nu s-a comparat cu ce-a fost în Narnia.
America e foarte incitantă, dar nu-l vedem niciodată pe tata.
Munceşte din greu.
"Am fost invitată de un ofiţer de marină la o petrecere a Ambasadei Britanice."
E foarte arătos.
"Cred că mă place."
"Se pare că traversarea e mai dificilă acum, din cauza nemţilor."
"Sunt vremuri grele."
"Mama speră că nu vă supăraţi dacă mai staţi câteva luni la Cambridge."
Alte câteva luni?! Cum vom supravieţui?
Tu ai noroc. Ai propria ta cameră. Eu trebuie să stau cu gură-de-chefal.
Susan şi Pete sunt cei norocoşi.
- Multe aventuri... - Ei sunt cei mari, iar noi, cei mici.
Noi nu contăm la fel de mult.
Crezi că semăn vreun pic cu Susan?
Ascultă, am mai văzut vasul ăsta cândva.
- Da, arată foarte narnian, nu? - Da.
Nu face decât să ne aducă aminte că suntem aici şi nu acolo.
Au fost odată doi orfani, care-şi pierdeau timpul
crezând în poveştile cu Narnia.
- Te rog, lasă-mă să-l lovesc! - Nu!
- Nu ştii să baţi la uşă? - E casa mea.
Fac ce vreau. Voi sunteţi doar musafiri.
Ce-i aşa interesant la tabloul ăla? E hidos!
N-o să-ţi mai sară în ochi dacă te duci dincolo de uşă.
Am senzaţia că apa chiar se mişcă.
Ce prostie!
Aşa păţeşti când crezi în poveştile cu zâne şi nobili.
A fost cândva un băiat pe care-l chema Eustace.
Lui nu-i plăceau cărţile, pentru că le găsea inutile.
Oamenii care citesc basme ajung să fie întotdeauna
o povară neplăcută pentru oamenii ca mine.
Eu citesc doar cărţi care-ţi dau informaţii adevărate.
O povară neplăcută?
Nu te-am văzut să ridici vreun deget de când suntem aici.
Tu ai fost cel care a furat dulciurile mătuşii Herberta.
- Mincinosule! - Serios?
Edmund, tabloul!
Le-am găsit sub patul tău. Şi ştii ce? Le-am lins pe toate!
M-am infectat cu tine!
- Ce se întâmplă aici? - Lucy, crezi că...?
E vreun truc? Încetaţi, altfel vă spun tatei!
Tată!
O să distrug chestia aia afurisită!
Nu...
Dă-i drumul!
Edmund!
- Să înotăm! - Ce se întâmplă?
Haideţi!
Mai repede!
E-n regulă! Te ţin eu.
- Caspian! - Lucy!
- Edmund, e Caspian! - Sunteţi în regulă, băieţi?
- Sunteţi în siguranţă, de-acum. - Suntem în Narnia!
Da, sunteţi în Narnia.
Nu vreau să mor! Vreau să mă întorc în Anglia!
- A fost palpitant! - Cum aţi reuşit să ajungeţi aici?
N-am nici cea mai vagă idee.
Caspian!
- Edmund! - Mă bucur să te văd!
- Tu ai trimis după noi? - Nu. Nu şi de data asta.
Oricare-ar fi situaţia, mă bucur că am ajuns aici.
Ia chestia asta de pe mine!
Reepicheep!
- Maiestate! - Salut, Reep. Ce plăcere!
Plăcerea e de partea mea, sire, dar ce facem cu acest clandestin isteric?
Şobolanul ăla uriaş a încercat să-şi bage ghearele în faţa mea!
Încercam doar să-ţi scot apa din plămâni, dle!
A vorbit... Aţi văzut? A vorbit chiar acum!
- Întotdeauna a vorbit. - De fapt, să-l faci să tacă, ar fi culmea.
Când nu va fi nimic de spus, maiestate, vă promit că voi tăcea.
Nu ştiu ce fel de glumă proastă e asta, dar vreau să mă trezesc acum!
Poate ar fi bine să-l aruncăm înapoi.
Edmund!
Unde mă aflu?
Eşti pe "Zori-de-Zi", cea mai grozavă corabie din Narnia.
Am spus ceva nepotrivit?
- Ai grijă de el. - Maiestate...
Oameni buni!
Iată-i pe naufragiaţii noştri, Edmund cel Drept şi Lucy cea Curajoasă.
Rege şi Regină în Narnia!
Aslan!
Uite! Arcul şi săgeţile lui Susan!
Lucy!
Licoarea Vindecătoare! Şi Pumnalul!
- Pot? - Bineînţeles. Sunt ale tale.
- Sabia lui Peter! - Da.
Am avut grijă de ea, aşa cum am promis.
- Ia-o, dacă doreşti. - Nu, e a ta.
Peter ţi-a dat-o ţie.
Am păstrat asta pentru tine, atunci.
Mulţumesc.
De când aţi plecat, Uriaşii din Nord s-au predat necondiţionat,
apoi am învins armata din Calormen în Marele Deşert.
- E pace de-a lungul întregii Narnia. - Pace?
În doar trei ani!
Şi ţi-ai găsit vreo regină în toţi anii ăştia?
Nu. Niciuna care să se compare cu sora ta.
Stai puţin. Deci nu sunt războaie şi nici nu are necazuri nimeni.
Atunci de ce suntem aici?
Bună întrebare. M-am întrebat şi eu acelaşi lucru.
- Încotro navigăm, atunci? - Vreau să-l detronez pe unchiul meu.
A încercat să-i ucidă pe cei mai buni prieteni ai tatălui meu
şi cei mai loiali simpatizanţi: Cei şapte Lorzi ai Telmarului.
Au fugit în Insulele Singuratice.
Nimeni n-a mai auzit de ei de-atunci.
- Deci crezi că li s-a întâmplat ceva. - Dacă e adevărat, e datoria mea să aflu.
Ce a fost la est de Insulele Singuratice?
Ape neexplorate. Chestii pe care cu greu ţi le-ai putea imagina.
Se povesteşte despre Şerpi de Mare şi grozăviile lor.
- Şerpi de Mare? - Căpitane, ajunge cu poveştile tale.
Un înţeles pentru cuvinte.
Ce crezi că e dincolo de Insulele Singuratice, Reep?
Mi s-a spus că se poate naviga spre est doar până acolo unde e Capătul Lumii.
Acolo e Ţara lui Aslan.
Chiar crezi că există un astfel de loc?
Nimic nu ne face să nu credem.
- Crezi că vom ajunge acolo? - Există o singură cale de a afla.
Sper doar să-mi câştig dreptul de a o vedea.
Maiestate...
- Te-ai făcut mai puternic, prietene. - Aşa se pare.
Gata! Înapoi la treabă!
- Apă, dle? - Mulţumesc.
Edmund, crezi că dacă vom naviga până la Capătul Lumii,
vom cădea de pe margine?
Nu-ţi face griji, Lucy. Mai avem mult până acolo.
Voi doi, tot prostii vorbiţi?
- Te simţi mai bine? - Da, dar nu mulţumită ţie.
Noroc că am o constituţie de fier.
Spumos ca întotdeauna! Ţi-ai trecut răul de mare?
N-am fost niciodată rău.
Am fost doar şocat de evenimente.
În rest, am o dispoziţie strălucitoare, datorită inteligenţei mele.
Nu cred că străluceşte nimic la el.
De unde ştii tu? Imediat ce ajungem în sânul civilizaţiei,
eu iau legătura cu Consulatul Britanic şi pun să vă aresteze pentru răpire.
Răpire, zici? Amuzant. Eu credeam că ţi-am salvat viaţa.
- M-aţi ţinut împotriva voinţei mele! - Serios?
Iar marinarii ăştia au doar camere neigienice.
E ca la zoo acolo!
- E mereu nemulţumit, nu? - Abia a început.
Pământ!
Insulele Singuratice.
- Porturile din Narrow Haven. - Ciudat!
Nicio flamură narniană înăuntru.
Insulele au fost întotdeauna narniene.
Ceva pare suspect.
Eu spun să pregătim o trupă pentru debarcare. Drinian?
Iartă-mă, Maiestate. Dar Caspian e conducătorul acestui vas.
- Ai dreptate. - Vom folosi bărcile.
Drinian, ia nişte oameni să mergem spre ţărm.
Tavros?
Coborâţi bărcile. Pregătiţi-le pentru apărare.
Înainte! Emoţia necunoscutului ne aşteaptă!
Nu putea aştepta până mâine-dimineaţă?
Nu e nimic onorabil în a întoarce spatele aventurii.
Ascultă...
Unde e toată lumea?
- Hai, picioare ca piftia. - Mă descurc şi singur.
Sigur e rudă cu voi?
Reepicheep! Rămâi aici cu oamenii lui Drinian şi protejaţi locul ăsta.
Noi mergem mai departe.
Dacă nu ne întoarcem până în zori, trimite trupa.
Da, Maiestate.
Da, se pare că nu e nimeni aici. Să mă uit şi în spate?
- Vino aici şi păzeşte... ceva. - Da. Bună idee, vere.
N-am gândit logic.
Mă descurc. Nu vă faceţi griji.
Sunt gata când spuneţi.
- Cine sunt toţi oamenii ăştia? - De ce au fost tăiate numele?
- Parcă ar fi un fel de... preţuri. - Traficanţi de sclavi.
Păzea!
Dacă nu vreţi să-l auziţi din nou ţipând ca o fată,
v-aş sugera să aruncaţi armele.
- Ca o fată? - Acum!
Lăsaţi-le jos!
- Eustace... - Puneţi-i în lanţuri!
Vino aici!
- Ia-ţi mâinile de pe mine. - Pe ăştia doi du-i la piaţă.
Pe ceilalţi doi, în temniţă!
Ascultă, nebun insolent! Sunt regele tău!
- O să plăteşti pentru asta! - De fapt, altcineva o să plătească.
Pentru voi toţi!
Lucy!
- Eşti în regulă? - Da.
E inutil. Nu veţi ieşi niciodată.
- Cine e acolo? - Nimeni. Doar o voce din capul meu.
Lord Bern!
Am fost, cândva. Nu mai merit acest titlu.
E unul din cei şapte?
Faţa ta... îmi aminteşte de un rege pe care l-am îndrăgit cândva.
Vă aminteşte de tatăl meu.
- Domnul meu! Vă rog, iertaţi-mă. - Nu, vă rog...
Înapoi!
- Mama! - Rămâi cu tata!
Fii liniştită! O să te găsesc!
- Unde-i duc? - Continuă să te uiţi.
- Ce s-a întâmplat? - E un sacrificiu.
- Unde au dispărut? - Nimeni nu ştie.
O ceaţă. A fost văzută prima dată în Răsărit.
Pescari şi marinari au dispărut pe mare.
Noi, lorzii, am făcut un pact să găsim sursa şi s-o distrugem.
S-au pornit pe mare, dar nimeni nu s-a mai întors.
Înţelegi? Dacă nu te vând negustorilor de sclavi,
cu siguranţă vei fi dat hrană ceţii.
Trebuie s-o găsim pe Lucy. Înainte de a fi prea târziu.
- 60! - 80!
- 100, pentru micuţa doamnă! - 120!
- 150! - Mai licitează cineva?
Vândută!
Haide, mişcă! Mişcă!
Iar acum, pentru acest specimen, cine începe licitaţia?
Haideţi! Poate că nu pare, dar e puternic!
E puternic, sigur! Miroase ca fundul unui minotaur.
Asta e o minciună sfruntată!
Am fost primul la drumeţii şi am câştigat două concursuri de alergat.
- Vrea cineva să liciteze? - Te scap eu de el.
Te scap de toţi!
- Mulţumesc, Reep! Ştiam că o să vii! - Alteţă!
Ia-i cheile!
Cheile!
Eşti o barcă din poveste. Nu poţi vâsli singură?
Doamne! Trebuie să anunţ Consulatul Britanic.
- Maiestate! - Stai!
Mi-a fost luată soţia chiar în dimineaţa asta.
- E-n regulă, Drinian. - Te implor, ia-mă cu tine.
- Şi eu vreau să vin! - Nu, Gael. Rămâi cu mătuşa ta.
Sunt un marinar bun. Am fost toată viaţa pe mare.
- Sigur. Poţi să vii. - Mulţumesc.
Dacă n-o să mă mai întorc...
Să fii cuminte.
Bunul meu Rege!
Aceasta mi-a fost dată de tatăl tău!
Am ascuns-o bine într-o peşteră, toţi anii ăştia.
- Asta e o sabie narniană! - E din Vremurile de Aur.
Au fost şapte astfel de săbii.
Cadou de la Aslan, pentru apărarea Narniei.
Tatăl tău ne-a încredinţat-o nouă.
Poftim, ia-o!
Să te apere de rău!
Mulţumesc, dragul meu Lord! O să-i găsim pe cei pierduţi.
Edmund...
Dragă Jurnalule,
A fost o răsturnare incredibilă de evenimente.
Am fost răpit de verii mei şi dus în ape neexplorate într-o barcă ridicolă.
Mai rău e faptul că împart locul cu un şoarece odios.
De parcă n-ar fi fost destul de rău că sunt cu verii mei.
Până acum, toţi cei pe care i-am întâlnit în locul acesta ciudat,
suferă de paranoia cea mai groaznică, alergând după ceţuri verzi
şi căutând lorzi pierduţi.
Nu pot decât să presupun că e din cauza unei diete necorespunzătoare.
Pur şi simplu, toţi sunt duşi cu pluta.
Vărul Edmund nu face excepţie.
Îşi petrece tot timpul lustruindu-şi sabia de tinichea,
de parcă ar fi vreo lampă fermecată.
De altfel, e clar că are nevoie de un hobby.
O să fie magnifică! Se găsesc şi la dimensiuni mai mici?
Marmota aia e mai paranoică decât vărul meu.
Avem capcane pentru şoareci şi alte chestii de genul ăsta.
Apropo de asta, n-ai idee unde aş putea găsi aşa ceva, nu?
De ce vorbeşti cu pasărea aia?
Am presupus că şi ea...
- Vorbeşte cu păsările! - E dus cu pluta!
Du-te, şterge-o!
Eşti conştient?
Pentru furtul raţiilor, primeşti pedeapsa capitală pe mare!
Aici sunt!
Tu erai!
- Alţii au fost ucişi pentru mai puţin. - Adică, pentru ce?
Pentru trădare, furişare... chestii inutile...
Dă-mi portocala şi te las să pleci!
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
- Dă-mi voie să te lămu... - M-am cam săturat de tine!
Ai pus mâna pe coada unui şoarece!
Însuşi Marele Aslan mi-a dat coada şi nimeni nu se atinge de coadă!
- Punct şi semn de exclamare! - Scuze!
Acum îmi vei da portocala şi apoi îmi vei da satisfacţie!
- Nu, te rog, sunt pacifist! - În gardă!
- Nu trişa! - Scuze...
Încerci să fugi? Suntem pe un vas, să ştii!
Ascultă, n-am putea sta de vorbă?
Asta pentru că ai furat, asta pentru că ai minţit
şi asta ca să te înveţi minte.
Aşa te vreau! Să ne duelăm!
Prinde!
Acum, hai! Dă ce-i mai bun din tine!
Asta-i tot? Haide!
Nu mai flutura sabia ca un orăşean beat!
Ţine lama sus! Sus, aşa!
Aici!
Coboară piciorul. Nu stângul, dreptul! Ai priceput? Hai!
E ca un dans! Un dans! Haide! Din nou!
Din nou! Aşa!
Nu!
Uitaţi-vă!
Gael? Ce cauţi aici?
Se pare că echipajul are un membru în plus.
- Bine ai venit la bord! - Maiestate...
Spune-mi Lucy. Haide!
Haideţi, frumoşilor! Înapoi la treabă!
Frumoasă luptă. În curând, o să fac din tine un adevărat spadasin.
Da, dacă terenul ar fi fost mai regulat
ar fi fost cu totul alt rezultat.
Într-adevăr!
Pare nelocuită...
Dar dacă lorzii au urmărit ceaţa spre Răsărit, ar fi oprit aici.
Poate e o capcană.
Sau s-ar putea să găsim nişte răspunsuri. Caspian?
Vom înnopta pe ţărm. O să scotocim insula mâine dimineaţă.
Bine, Maiestate.
Se pare că au adus un porc.
Uite şi scroafa. Femela lui.
O alegem pe asta.
Scroafa asta citeşte!
S-o luăm!
Nu ai scăpare!
- Băgăm frica în oase! - Ce sunteţi voi?
Suntem nişte bestii îngrozitoare şi invizibile!
Dacă ne-ai vedea, ai fi de-a dreptul speriată.
Ai uitat să-i spui că suntem foarte mari!
- Ce vreţi? - Vei face ce ţi se va spune!
- Va face! - E clar.
- Dacă nu? - Dacă nu, moartea!
Moartea?
Nu v-aş fi de prea mare folos dacă aş muri, nu?
- Nu m-am gândit la asta. - Da, nu te-ai gândit.
Bine, atunci ţi-am ucide prietenii.
- Bună idee! - Ce vreţi de la mine?
- Vei intra în casa Opresorului. - Care casă?
Asta!
Sus, pe scări, vei găsi Cartea Incantaţiilor şi vei rosti vraja
care-i face pe cei nevăzuţi, văzuţi!
- Bine spus! - Da!
- Hai, odată! N-avem toată ziua! - Aminteşte-ţi ce vor păţi prietenii tăi!
- Ai fost avertizată! - Da, sigur!
- De ce n-o faceţi voi? - Nu ştim să citim!
- Nici să scriem, de fapt. - Bun.
De ce n-aţi spus aşa?
- Ai grijă la Opresor! - E foarte agresiv.
Ceea ce-i face pe nevăzuţi, văzuţi. Ai înţeles?
Nu uita asta!
Ed!
Ed, trezeşte-te! Uită-te!
Unde-i Lucy? Lucy!
Toată lumea, deşteptarea! Sus! Sus, am spus!
- Pe aici! - Mişcaţi-vă!
"Prin aceste vorbe, cu limba ta aduci, de peste tot, din jur, numai fulgi."
"O vrajă infailibilă care să te facă frumoasă cum ţi-ai dorit odată."
Susan, ce se întâmplă...?
Sunt frumoasă!
Nu, aşteaptă!
"Sunt de acord Să mă faci ca ea..."
- Lucy! Lucy... - Aslan? Aslan!
"O vrajă care să-i facă pe cei nevăzuţi, văzuţi!"
"Cum e cheia în psihologie, Ca un lacăt în psihiatrie,"
"Invizibilitatea şi adevărul în teologie..."
Pumnalul lui Lucy!
Staţi acolo sau veţi pieri!
Vraja s-a terminat. Acum sunt toate vizibile!
- Ce fel de creaturi sunteţi? - Uriaşe!
Cu cap de tigru şi suflet de diavol.
- Altfel de tigri! - Nu vreţi să vă puneţi cu noi!
- Altfel, ce? - Altfel vă ucidem.
O să-mi trec suliţa direct prin voi!
- O să vă rup carnea cu dinţii mei! - O să vă sfâşii cu ghearele!
O să ne tranşaţi cu burţile voastre grase.
- Burţi grase? - Vă gâdilă la tălpi?
- Ce-aţi făcut cu sora mea, piticoţilor? - Calmează-te...
- Unde e? - Mai bine-i spui.
Hai, şefule, spune-i.
- În palat. - Ce palat?
Palatul asta!
Urât că m-aţi lăsat în urmă...
S-a întors porcul!
- Locul ăsta e din ce în ce mai ciudat! - Pe noi ne faci ciudaţi?
Lucy!
- Maiestate... - Caspian şi Edmund.
El e Coriakin. E insula lui.
S-o creadă el!
Ne-ai înşelat, magicianule!
Ba nu!
V-am făcut invizibili pentru siguranţa voastră.
- Siguranţă? - Asta înseamnă opresiune!
- Opresorule! - Nu v-am opresat.
Dar ai fi putut! Dacă ai fi vrut asta!
Hai, valea!
E o vrajă!
Ce-a fost asta?
Puf. Dar să nu le spui.
- Ce erau chestiile alea? - Pitici roşii.
Puteam să-mi dau seama. Ce prost sunt!
Plecaţi de-aici!
La ce te-ai referit
când ai spus că i-ai făcut invizibili pentru binele lor?
A părut cea mai uşoară cale de a-i proteja...
de rău.
Adică de negură?
Adică de ceea ce e dincolo de negură.
Ce frumoasă e!
Pentru o hartă imaginară a unei lumi imaginare, adică...
Asta e sursa necazurilor voastre.
Insula Întunecată...
un loc unde sălăşluieşte răul.
Poate lua orice formă.
Vă poate da viaţă celor mai întunecate vise.
Caută să corupă tot binele, să fure lumina din lumea asta.
- Cum îl oprim? - Trebuie să-i rupeţi vraja.
Mai sunt şase alte săbii ca cea pe care o ai tu.
- Le-ai văzut? - Da.
Cei Şase Lorzi au trecut pe-aici?
Într-adevăr.
- Unde s-au dus? - Unde i-am trimis.
Rupeţi vraja.
Trebuie să urmaţi steaua albastră până pe Insula lui Romandu.
Acolo, cele şapte săbii trebuie să fie puse pe masa lui Aslan.
Doar atunci poate fi eliberată adevărata putere magică.
Dar aveţi grijă!
Cu toţii veţi fi puşi la încercare.
Adică?
Până ce nu puneţi a şaptea sabie, răul are avantajul asupra voastră.
Va face tot ce-i va sta în puteri ca să vă ispitească.
Fiţi puternici.
Nu cădeţi pradă ispitei.
Pentru a învinge întunericul de acolo,
trebuie să învingeţi întunericul din voi înşivă.
Din motive care depăşesc puterea mea de înţelegere,
am acceptat sfatul unui moş senil
care nici nu are o lamă de ras şi se plimbă în halat.
Prin urmare, ne-am urcat iar pe vas şi ne-am pierdut în furtună.
Excelent!
Trageţi!
- Trei spiţe spre tribord! - Da, dle!
Timp de 14 zile, am fost aruncat ca o clătită,
fără cel mai mic semn de uscat.
Prinde!
Singura consolare e că, în sfârşit,
toată lumea e la fel de nefericită ca mine.
Mai puţin şobolanul ăla vorbitor şi îngâmfat.
El e genul ăla de optimist enervant.
Aşadar, suntem blocaţi aici.
Dacă înjumătăţim raţiile,
mai avem apă şi hrană pentru încă două săptămâni, cel mult.
Asta e ultima şansă să ne întoarcem, maiestăţi.
Nu ne garantează nimeni că vom vedea steaua albastră în curând.
Nu pe furtuna asta.
E ca şi cum am căuta acul în carul cu fân
călătoria asta spre Romandu.
Am putea trece fix pe lângă el, dacă n-ar fi capătul lumii.
Am putea fi mâncaţi de un şarpe de mare.
Vei vedea că oamenii vor deveni furioşi.
Astea sunt ape rătăcitoare, cum eu n-am mai văzut niciodată.
Atunci, căpitane, poate vrei să-i explici tu domnului Rhince
că abandonăm căutarea familiei sale.
Mă întorc la post.
Dar vă avertizez.
Marea poate juca feste urâte minţilor unui echipaj.
Foarte urâte...
"Transformă-mi reflexia, Aruncată în afecţiune,"
"Genele, buzele, mai frumoase, Fă-mă să arăt cum vreau."
Doamnelor şi domnilor, dra Pevensie!
- Uită-te la tine! - Ce bine arăţi!
- Edmund! - Eşti frumoasă, surioară!
- Ca întotdeauna. - Peter!
Mă scuzaţi, dră! Pot să vă fac o poză?
Mamei o să-i placă la nebunie!
Toţi copiii ei într-o singură poză.
Zâmbiţi!
Ia stai aşa. Dar eu unde sunt?
- Lucy unde e? - Lucy? Cine e?
Susan, ce s-a întâmplat?
Haideţi, dră, zâmbiţi larg!
Edmund, nu sunt prea sigură de asta. Cred că mai bine mă întorc.
- Unde? - În Narnia.
- Ce Dumnezeu e Narnia? - Ce se întâmplă?! Opriţi asta!
- Lucy... - Aslan?
- Ce-ai făcut, copilă? - Nu ştiu. A fost groaznic.
Dar tu ai ales asta, Lucy.
A însemnat să aleg toate alea? Voiam doar să fiu frumoasă ca Susan.
Atâta tot.
Ai dorit să fii departe, iar odată cu asta, mult mai multe.
Fraţii şi sora ta n-ar cunoaşte Narnia fără tine, Lucy.
Tu ai descoperit-o, mai ţii minte?
Îmi pare rău.
Te îndoieşti de valoarea ta.
Nu te îndepărta de ceea ce eşti.
Aslan!
Tată...
Edmund!
Vino cu mine!
Alătură-mi-te!
Edmund!
Lucy...
Nu pot să dorm.
Lasă-mă să ghicesc. Ai avut coşmaruri.
Deci ori înnebunim cu toţi, ori ceva se joacă cu minţile noastre.
Mă îndoiesc că Lordul s-a oprit aici.
Nu e niciun semn de viaţă.
Când ajungi la ţărm, ia-ţi oamenii şi căutaţi hrană şi apă.
- Noi trei mergem să căutăm indicii. - Stai aşa! Adică noi patru.
Hai, te rog, nu mă trimite înapoi la şobolan!
Te-am auzit!
- Urechi-mari! - Am auzit şi asta!
Haideţi, descărcaţi tot!
Poftim.
Uitaţi! Nu suntem primii pe insula asta.
- Să fie Lorzii? - E posibil.
Oare ce-o fi acolo?
Hai să aflăm.
Ce-i aia?
Nu ştiu. Pare a fi o statuie din aur.
O fi căzut acolo.
- Săracul om. - Adică Lord.
- Stema Lordului Restimar. - Şi sabia lui!
Avem nevoie de ea.
Ai grijă.
Sabia ta nu s-a transformat în aur.
Ambele săbii sunt magice.
Poftim.
Probabil nici n-a ştiut ce l-a lovit.
Posibil.
- Sau poate descoperise ceva. - Despre ce vorbeşti?
La ce te uiţi aşa?
Cine are acces la iazul ăsta...
ar putea fi cel mai puternic om din lume.
Lucy...
Am putea fi aşa de bogaţi...
Nimeni nu ne-ar mai spune ce să facem sau cu cine să locuim.
Nu poţi lua nimic din Narnia, Edmund.
- Cine spune? - Eu.
Eu nu sunt unul dintre supuşii tăi.
Aştepţi de mult timp asta, nu?
Să mă provoci? Te îndoieşti de conducerea mea.
- Te de îndoieşti de tine însuţi. - Eşti un copil!
Iar tu eşti un nesuferit răutăcios!
Edmund!
M-am săturat să tot fiu pe plan secund!
Mai întâi, a fost Peter, acum eşti tu.
Ştii bine că sunt mai curajos decât amândoi.
De ce să primeşti tu sabia lui Peter?
Merit şi eu regatul meu. Merit şi eu să domnesc!
Dacă te crezi aşa curajos, dovedeşte-o!
Nu!
Încetaţi!
Amândoi!
Uitaţi-vă la voi.
Nu vedeţi ce se întâmplă?
Locul ăsta v-a ispitit.
V-a vrăjit.
Exact despre asta vorbea Coriakin.
Hai să plecăm de-aici.
Aşa, da!
Urmaţi steaua aia albastră imaginară până pe insula Ramandu-du.
Adunaţi cele şapte cuţite în peştera unui leu vorbitor.
Prostii!
Ce-o fi asta...
Cred că am murit.
Tu sigur eşti mort.
N-o să mai ai nevoie de asta, nu?
În sfârşit!
O turnură favorabilă şi pentru mine.
Ce mâncare aţi găsit?
E o insulă vulcanică, maiestate. Nu cresc prea multe aici.
Eustace unde e?
Cred că e plecat şi nu ne ajută să încărcăm bărcile.
Eustace!
Edmund, cred că s-a întâmplat ceva rău.
Mă duc eu să-l caut.
Vin cu tine.
Eustace?
Eustace!
O comoară...
Belele...
Eustace!
Nu!
Nu se poate...
Îmi pare rău.
Era doar un băiat.
Nu trebuia să-l fi lăsat singur.
Ce-ar fi putut să păţească?
Aici? Orice. Şi n-a fost el primul.
Nu e Octesian.
Ar trebui să-i căutăm...
sabia.
Asta ce-a fost?
Vulcanul a făcut aşa?
Nu. Ăsta n-a fost vulcanul.
Toată lumea pe punte!
Arcaşi, înarmaţi-vă!
Pe poziţii! Aşteptaţi ordinul meu!
Ce face?!
Trageţi!
O să rupă catargul.
Aşa!
Ţineţi poziţiile!
Trageţi!
Ia de-aici!
Edmund!
Lucy!
EU SUNT EUSTACE
Cred că glumeşti!
O fi fost ispitit de comoară.
Toată lumea ştie că dragonii au comori fermecate.
Toată lumea de prin părţile astea.
E vreo cale de-a-l transforma la loc?
Din ce ştiu eu, nu.
Mătuşa Herberta nu va fi deloc mulţumită.
Îmi pare rău pentru mână, băiete. Mă mai ia şi pe mine valul uneori.
Bărcile sunt pregătite, sire!
Nu-l putem lăsa singur.
Dar nici nu-l putem lua la bord, maiestate.
Drinian, tu şi ceilalţi mergeţi înapoi cu o barcă.
Restul vom rămâne aici până mâine-dimineaţă
şi ne vom gândi ce să facem.
Dar nu aveţi provizii...
şi nici mijloace de a vă face căldură, maiestate.
Ce spuneai?
N-am mai văzut niciodată constelaţiile astea.
Nici eu.
Suntem departe de casă.
Când eram mic, îmi imaginam că navighez la capătul lumii
şi că-mi găsesc tatăl acolo.
Poate chiar o să-l găseşti.
Mi-e dor de mama.
Şi mie mi-e dor de a mea.
Stai liniştită, o vei vedea din nou.
De unde ştii tu?
Trebuie să ai încredere în chestiile de genul ăsta.
Aslan ne va ajuta.
Dar Aslan n-a putut împiedica răpirea ei.
O vom găsi, îţi promit eu.
Într-un fel sau altul...
Nu poţi să dormi?
Hai că nu e totul chiar pierdut.
Stau treaz cu tine, dacă vrei, ca să-ţi ţin de urât.
Pun pariu că nici nu credeai în dragoni azi-dimineaţă.
Da...
Ştii...
Lucrurile extraordinare se întâmplă doar oamenilor extraordinari.
Poate e un semn...
că ai un destin extraordinar...
ceva mai măreţ decât ţi-ai fi putut imagina.
Aş putea să-ţi povestesc câteva aventuri de-ale mele,
dacă vrei.
Doar aşa, ca să treacă timpul.
Nu ştiu dacă mă crezi,
dar tu nu eşti primul dragon pe care-l întâlnesc.
Cu mulţi ani în urmă, mai mulţi decât aş vrea,
eram cu nişte piraţi şi am întâlnit un alt dragon,
mult mai fioros decât tine...
Lucy! Trezeşte-te!
Uite!
Steaua albastră!
Lume!
Ce? Ce s-a întâmplat?!
Treziţi-vă! A apărut steaua albastră!
Hai, băiete! Scularea!
Trageţi!
Mai cu talent, băieţi! Trageţi!
Vântul nu mai e de partea noastră.
Şi atunci cum mai ajungem pe Insula lui Romandu?
Cred că ceva nu-şi doreşte să ajungem acolo.
Trageţi!
Împreună!
Dacă mi se face mai foame, o să-l mănânc pe dragon!
Stai liniştit, Eustace. Vor trebui să treacă de mine mai întâi.
Cu grijă!
Dacă nu dăm de pământ până diseară,
s-ar putea chiar să-l mănânce...
Ce-am lovit?
Eustace! Genial!
Înainte!
Nici nu putem fi siguri
că ceilalţi Lorzi au ajuns pe Insula lui Romandu.
Ne-ai dus acolo!
Ce ţi-am spus eu, Eustace? E extraordinar!
Staţi!
Lord Ravilian.
Lord Mavramorn.
Lord Argoz.
Respiră!
Şi ei la fel.
Sunt vrăjiţi.
Mâncarea e de vină!
Cuţitul de piatră!
Asta e masa lui Aslan!
Şi săbiile!
Puneţi-le masă.
Sunt şase.
Tot ne lipseşte una.
Uitaţi-vă!
Călători din Narnia, bun venit!
Ridicaţi-vă!
Nu vă este foame?
Tu cine eşti?
Sunt Lilliandil, fiica lui Romandil.
Eu sunt ghidul vostru.
Eşti o stea.
Eşti foarte frumoasă.
Dacă îţi distrage atenţia, mă pot schimba în altceva.
Nu!
Rogu-vă...
Mâncarea este pentru voi.
Este suficientă pentru toţi cei bine-veniţi la masa lui Aslan.
Întotdeauna!
Serviţi-vă singuri.
Staţi! Ei ce-au păţit?
Sărmanii erau pe jumătate nebuni când au ajuns pe ţărmurile noastre.
Se ameninţau violent unul pe celălalt.
Violenţa e interzisă la masa lui Aslan,
aşa că au fost adormiţi.
- Se vor mai trezi vreodată? - Când vor fi îndreptate toate.
Haideţi. Nu mai e prea mult timp.
Magicianul Coriakin v-a povestit despre Insula Întunecată?
Da.
Nu peste mult timp, răul va fi de neoprit.
Coriakin a spus că vei rupe vraja
când vei avea toate cele şapte săbii la masa lui Aslan.
A spus adevărul.
Dar noi am găsit doar şase.
- Ştii unde e a şaptea? - Acolo.
Va trebui să fiţi foarte curajoşi.
Nu mai pierdeţi timpul.
Sper că ne vom revedea.
Cu bine!
Şi ce credeţi că e acolo?
- Cele mai negre coşmaruri. - Cele mai întunecate dorinţe.
Răul absolut.
- Tavros, descuie armurăria. - Stăpâne...
- Arcaşi, pregătiţi-vă! - Să trăiţi, căpitane!
Aprindeţi felinarele!
Hai să ne pregătim.
Când o să mă fac mare, vreau să fiu exact ca tine.
Când o să te faci mare,
ar trebui să fii exact ca tine.
În caz că nu reuşim, orice s-ar întâmpla,
aş vrea să ştii că te consider ca un frate.
Şi eu.
- Ai renunţat la sabie. - Nu era a mea, oricum.
Foloseşte-o pe asta.
- Dar e... - Peter ar fi vrut s-o ai tu.
Asta e, prietene!
Ne aşteaptă lupta!
Eustace, nu!
Stai!
Eustace, opreşte-te!
Eu nu accept să ne predăm!
Un războinic nobil nu fuge de frică.
Uită-te la mine când vorbesc cu tine!
Eu sunt un şoricel, iar tu...
eşti un dragon!
Ai pielea asemenea unei armuri din zale!
Respiri foc!
Hai să ne împlinim destinul!
Orice s-ar întâmpla aici,
toţi care staţi în faţa mea v-aţi meritat locul
în echipajul navei Zori-de-Zi.
Împreună, am bătut cale lungă.
Împreună, am trecut prin multe necazuri.
Împreună, putem reuşi din nou!
Aşadar, acum nu e momentul să cedaţi în faţa ispitelor.
Fiţi puternici, nu renunţaţi niciodată!
Lumea noastră, vieţile noastre în Narnia depind de asta.
Gândiţi-vă la sufletele pierdute pe care am venit să le salvăm.
Gândiţi-vă la Aslan! Gândiţi-vă la Narnia!
- Pentru Narnia! - Narnia!
Pentru Narnia!
Elaine!
Nu văd nimic!
Ceaţa asta e prea groasă!
Tu eşti o mare dezamăgire pentru mine!
Te numeşti fiul meu?
Atunci poartă-te ca un rege!
Edmund! Vino cu mine.
Fii regele meu.
O să te las să domneşti.
Pleacă! Tu eşti moartă.
Pe mine n-o să mă poţi omorî niciodată!
Întotdeauna voi fi vie în mintea ta, prostuţule!
Nu!
Edmund!
Eşti bine?
Da.
Nu vă apropiaţi!
Cine-i acolo?!
Nu ne este teamă de tine!
Nici mie de voi!
- Nu vă apropiaţi! - Nu plecăm nicăieri.
N-o să mă învingeţi voi pe mine!
Caspian, sabia lui!
Lord Rhoop!
Eu nu sunt al vostru!
Pe loc repaus! Să-l aducem la bord! Repede!
- Fiţi calm, Lordul meu! - Lăsaţi-mă în pace, demonilor!
Nu, Lordul meu.
N-am venit aici ca să-ţi facem rău. Eu sunt regele tău, Caspian.
Caspian?
Stăpâne!
Nu trebuia să vii!
Nu e cale de scăpare!
Repede! Întoarceţi nava înainte să fie prea târziu!
Avem sabia! Hai să mergem!
- Hai s-o întoarcem, Drinian! - Da, maiestate!
Nu gândi!
Să nu-l laşi să-ţi afle temerile!
Altfel, se va transforma în ele!
Nu!
- Edmund! La ce te-ai gândit?! - Îmi pare rău!
- Uitaţi! Ce-i asta?! - E prea târziu!
S-a dus sub vas!
Gael!
Aici! Fugi!
Nu mă dezamăgi! Fără frică! Fără să te retragi!
Pentru Narnia! Ia de-aici!
Eustace, rezistă!
- Piei, creatură! - Nu, sabia! Sabia!
Eustace!
Nu, întoarce-te!
Suntem sortiţi pieirii! Trebuie să întoarcem nava!
Nu, opriţi-l!
Toată lumea la vâslit! Ramele la viteză dublă!
Aslan, te rog, ajută-ne...
Trageţi!
Trageţi! Mai cu forţă!
Haide, Gael!
Să stai aici până vine cineva să te ia, da?!
Ed!
O să înconjurăm şarpele.
O să-l zdrobim de stânci.
Cârmeşte spre babord! Eu îl ţin la proră!
La o parte!
Înainte! Haideţi!
Trageţi!
Încearcă să mă omori! Haide!
Hai, sunt aici!
- Nu! - Edmund!
Tot aici sunt!
Ţineţi-vă bine!
La o parte!
Putem să-l învingem!
Trebuie să ne apropiem mai mult!
Toată lumea pe punte!
Pregătiţi harpoanele!
Toată lumea să vină sus!
Gata?!
Acum!
Trageţi-l în jos acum!
Trageţi!
Edmund!
Ce vrei să demonstrezi, Edmund?
Că eşti bărbat?
Trageţi!
Pot să fac asta! Pot să te fac regele meu.
Ia-mă numai de mână.
Dă-mi-o...
Fă-o odată!
Haide!
Nu!
Vraja...
se ridică.
Edmund!
Caspian!
Uitaţi-vă!
Narnieni!
Mami!
Elaine!
- Rhince! Gael! - Mami!
- Doamne! - Mami!
Hai să-i aducem la bord! Toată lumea pe punte!
Am reuşit!
- Ştiam că o să reuşim. - N-a fost doar meritul nostru.
Adică...
Eu sunt aici! Lucy!
Aici!
Lucy! Sunt în apă!
- Lucy! - Eustace!
Sunt băiat din nou!
Eustace!
Văd că ţi-au fost tăiate aripile!
Unde apa se-ntâlneşte cu cerul,
unde valurile sunt tot mai dulci...
Chiar e dulce!
Uitaţi-vă!
Ţara lui Aslan.
Trebuie să fim aproape.
Dacă tot am ajuns până aici...
Şi cum a fost când te-a transformat Aslan la loc?
Oricât de mult aş fi încercat, nu puteam s-o fac singur.
Apoi a venit spre mine.
A cam durut, dar...
a fost o durere bună.
Ca atunci când îţi scoţi o sabie din picior.
N-a fost chiar aşa de rău să fiu dragon.
Cred că am fost un dragon mai bun decât am fost băiat.
Îmi pare rău că am fost un nesuferit.
Nu-i nimic, Eustace.
Eşti un dragon bunicel.
Prieteni, am sosit.
Aslan!
Bun venit, copii.
V-aţi descurcat bine, chiar foarte bine.
Aţi bătut cale lungă, iar acum, călătoria voastră a ajuns la final.
Asta e ţara ta?
Nu, ţara mea e dincolo de val.
Tatăl meu e în ţara ta?
Asta poţi doar să afli singur, băiete.
Dar, dacă mergi mai departe, nu există cale de întoarcere.
Nu te duci?
Nu cred că tata ar fi prea mândru
dacă aş abandona lucrurile pentru care a murit el.
Am pierdut prea mult timp dorindu-mi ce mi-a fost luat
şi nu ceea ce mi-a fost dat.
Mi s-a dat un regat, un popor...
- Promit să fiu un rege mai bun. - Deja eşti.
Copii...
Cred că e timpul să plecăm acasă.
Parcă îţi plăcea aici.
Îmi place, dar îmi iubesc şi casa, şi familia.
Ei au nevoie de noi.
Eminenţă...
De când mă ştiu, am visat să vă văd ţara.
Am trecut prin multe aventuri în lumea aceasta,
dar nimic nu mi-a potolit acest vis.
Ştiu că nu sunt prea merituos,
dar, cu permisiunea dvs,
mi-aş abandona şi sabia pentru bucuria de a vă vedea ţara
cu propriii mei ochi.
Ţara mea a fost făcută pentru inimi nobile precum a ta,
oricât de mici ar fi purtătorii lor.
Maiestate...
Nimeni n-ar merita asta mai mult.
- Ce să zic... - Aşa e.
Îmi permiţi?
Păi... Cred că da.
Cu bine, Lucy.
- Nu plânge. - Nu înţeleg.
N-o să te mai revăd, nu?
Mare figură mai eşti şi un adevărat erou.
A fost onoarea mea să lupt
alături de aşa un războinic curajos şi un bun prieten.
De asta n-o să mai am nevoie.
Asta e ultima oară când venim aici, nu-i aşa?
Da. Ai crescut, draga mea, la fel ca Peter şi Susan.
Ne vei mai vizita în lumea noastră?
- Vă voi urmări mereu. - Cum?
În lumea voastră, eu am un alt nume.
Trebuie să învăţaţi să mă ştiţi după el.
Chiar ăsta e motivul pentru care aţi fost aduşi aici.
Cunoscându-mă puţin aici, m-aţi putea cunoaşte mai bine acolo.
- Ne vom revedea? - Da, draga mea.
Într-o bună zi.
Voi sunteţi ca şi familia mea.
Inclusiv tu, Eustace.
Mulţumesc.
Mă voi mai întoarce vreodată?
Se poate ca Narnia să mai aibă nevoie de tine.
Eustace!
Ce faceţi acolo?!
Jill Poe a venit în vizită.
Am vorbit des despre Narnia în zilele ce-au urmat.
Când au plecat verii mei, după terminarea războiului,
mi-a fost dor de ei, din toată inima mea,
cum ştiu că le va fi dor de ei tuturor narnienilor,
pentru totdeauna.
OpenSubtitles.org require your login in BSPlayer CTRL+P > Subtitles > Online Subtitles