S-a ajuns ca meşteşugarul să nu mai aibă din ce trăi.
Aşa-i. Sora mea şi soţul ei, care e tinichigiu, au ajuns în stradă.
A trebuit să-i primim la noi, deşi stăteam îngrămădiţi deja.
Şi atelierul vărului meu William a fost închis.
Iar lucrurile i-au fost aruncate la gunoi.
Aşa-i. Gergerman dublează chiria pe toate proprietăţile lui.
Ne dă afară.
Gergerman are mulţi oameni...
Golani, nu oameni. Golani.
Gergerman e cel mai rău dintre ei. E un şarpe!
Posibil.
Pentru a cunoaşte cu adevărat pe cineva, trebuie să te pui în locul lui.
Pinchas, avem nevoie de ajutorul tău.
De ce apelaţi la mine? Sunt un simplu cizmar.
Tocmai de asta am venit la tine.
Gergerman nu e clientul meu.
Acum este.
Doamne!
Ce-i aia, tată?
E o maşină de cusut, pentru reparat tălpile.
De unde a apărut?
E un cadou pe care l-a primit bunicul tău
de la Eliyahu Hanavi.
- De la Eliyahu Hanavi? - Exact, din partea îngerului.
E o maşină de cusut specială şi trebuie folosită doar în cazuri speciale.
De ce?
Stai jos.
Cu mult timp în urmă, într-o noapte geroasă de iarnă,
la uşa acestui atelier a bătut un vagabond.
Nimeni nu i-a oferit adăpost vagabondului, cu excepţia bunicului tău.
I-a dat să mănânce şi i-a reparat încălţările.
Dimineaţă, vagabondul plecase,
iar în locul lui se afla această maşină de cusut.
Traducerea şi adaptarea: Kprice www.subtitrari-noi.ro
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
O ZI ÎN PANTOFII ALTCUIVA
Bună, Max.
Îi las aici. Erau pantofii lui Albert al meu.
N-are rost să-i arunc. Mai bine îi vinzi.
Eu nu vând pantofi, dnă Stevens.
E şi paltonul lui acolo.
E foarte frumos. Mai bine îl porţi tu.
Eu nu port...
Luaţi paltonul înapoi, dnă Stevens. Nu am ce face cu el.
16 $.
Unde aţi fost?
Da? Şi cine mai era acolo?
Mulţumesc.
Dle, aveţi un foc?
- Nu, eu nu... - Scuzaţi-mă, dle.
- Aveţi un foc? - Desigur.
Mulţumesc.
Scuză-mă.
Da, ştiu, se crede adorabil.
Poftim. Baftă!
Salut, amice. Eşti bine?
Salut.
'Neaţa, puştiule.
'Neaţa, Jimmy.
Da, e o nebunie.
Uite un cuplu atrăgător.
- Iubito. - Da.
Gata, trebuie să plec.
Dacă o să facă vreun copil vreodată, nici n-o să-l poţi privi direct.
Tu ce ai de gând, Max?
Ai vreun plan?
Eu? Nu.
Ar trebui. Eşti un băiat chipeş.
Ai un loc de muncă bun. Tipul ăla nu e mai presus de tine.
Are propriul lui şofer.
Şi ce, vrei să mergi undeva?
Nu ştiu.
Poate c-a sosit momentul să aflu care e vocaţie mea.
Eşti cizmar. Asta e vocaţia ta.
Ba e vocaţia tatălui meu.
Şi a tatălui lui înainte de asta. Ar trebui să fii mândru.
Da. Trebuie să mă întorc la treabă.
Ce mai face mama ta? I-ai dat perele alea?
I le-am dat. A spus "mulţumesc".
Bine, transmite-i că...
Copiii.
Bună.
E atelierul tău?
Nu, e al tatălui meu.
- E şi el aici? - Nu, nu este.
Am încercat să discut cu toţi proprietarii din zonă.
Crezi că se întoarce curând?
Nu, nu se întoarce prea curând.
Te-aş putea ajuta eu?
Bine, eu... Scuză-mă. Cum te cheamă?
Max Simkin.
Max, eu sunt Carmen Herrara,
de la Comitetul pentru Urbanism din Lower East Side.
Bine.
În principiu ne dedicăm păstrării şi întreţinerii zonei Lower East Side.
Încercăm să-i împiedicăm pe dezvoltatorii imobiliari
să transforme cartierul
într-unul cu locuinţe de lux şi spaţii comerciale,
şi să-i oblige pe oamenii de rând să plece.
Cum îi obligă să plece?
Cu bani.
Ori îi mituiesc, ori le măresc chiria.
Cât crezi că aş lua pe spaţiul ăsta?
Nu contează.
Pentru mine da.
Max, vrem ca oamenii ca tine să rămână.
De asta facem acest demers.
Poate că trebuia să mă întrebaţi mai întâi,
să vedeţi dacă vreau să rămân.
Da, mi se pare corect.
Ştii ce? Hai să-ţi arăt ceva.
Uită-te în jurul tău, Max.
Ce vezi?
- Oraşul. - Exact.
Oraşul.
Un oraş viu.
Iar atelierul tău face parte din el.
De cât timp ai acest atelier, Max?
De patru generaţii.
Este uimitor.
Vezi? Ăsta nu e un loc de joacă pentru bogaţi.
E al nostru, al tuturor.
Nu crezi?
Ba da, cred că da.
Bun. Vrei să semnezi aici?
- Bine. - Super. Mulţumesc.
Ai planuri pentru diseară?
Poftim?
Are loc o întrunire dacă te interesează.
Uite un pliant.
Dl Solomon e un bătrânel simpatic care locuieşte pe Grand Street.
Vor să-l evacueze din apartamentul lui.
Bine.
Avem biroul pe Orchard Street. Treci pe la noi.
Chiar ar trebui să te implici, Max.
Bine.
I-ai cerut numărul de telefon?
Nu e ce crezi tu.
Mamă.
Ce faci aici?
O să-ţi spargi timpanele.
Mi-ai adus pere?
Ţi-am adus ieri pere, mamă. Mai ţii minte? De la Jimmy.
Da. Sună-l pe tata. Spune-i să aducă el pere.
- Bine, îl sun. - Eşti un băiat bun.
Cum a fost la serviciu?
La fel ca de obicei.
De ce n-o suni pe fata aceea, Abramowitz?
Invit-o undeva în weekend. Mereu i-a plăcut de tine.
S-a măritat acum 10 ani.
Are trei copii.
E o fată frumoasă.
Ar trebui să preiei iniţiativa.
Bine, aşa o să fac. Dar nu în seara asta.
Eşti pregătită pentru cină?
Da, e în cuptorul cu microunde.
Salut, pantofarule!
Hai odată, omule. Timpul costă bani.
Ce faci, omule? Hai, ocupă-te de mine.
Da, sigur.
Ce mai faci, G? Trudeşti din greu?
- Da. - Da? Bun. Bun.
Mie nu-mi mai merg treburile.
Munceşte din greu, joacă dur, aşa-i, jucătorule?
Dumnezeu să binecuvânteze Americola.
Îţi place ceasul?
Sigur.
Am acasă o colecţie care valorează de trei ori cât atelierul ăsta.
Îţi dai seama cum e omul după ceasul pe care-l poartă, aşa-i, pantofarule?
Patru dolari.
Patru dolari?
Ăsta-i tariful.
Destul de corect.
Era să uit.
- Vreau să-mi repari ăştia, pantofarule. - Bine.
Ce vrei să le fac?
Schimbă-le talpa. Îmi trebuie diseară.
Închidem la ora şase.
Închizi după ce-mi dai pantofii.
Fac mişto de tine, pantofarule.
Ne vedem la şase.
Bine.
Sigur nu poţi veni azi?
Bine, ne vedem mâine. Mulţumesc.
- Max! - Da.
Ce faci aici?
Cos la vechitura asta. A mea s-a stricat.
ia uite cum arată!
Da... e ceva de capul ei, nu?
Tata m-a învăţat cum s-o folosesc când eram mic.
Mai funcţionează încă?
Şi eu mă mir, dar îşi face treaba.
Da.
Asta văd şi eu.
Mereu i-am spus tatălui tău să vândă vechiturile astea
şi să facă nişte bani,
dar n-a vrut să renunţe niciodată la nimic.
Da, cu excepţia familiei lui.
N-a renunţat la tine, Max.
Ziarul meu e pe scaun.
Bine. O să-ţi las ştirile.
Mă duc să beau o bere după colţ. Vrei să vii?
Nu, trebuie să aştept un client.
Bravo ţie.
- Fă-i să revină mereu. - Da.
Auzi?
Am luat un borcan în plus de la Băieţii Cu Murăturile.
Mulţumesc.
- Noapte bună, puştiule. - Noapte bună, Jimmy.
Ce naiba a fost asta?
Frate!
Ce naiba?
E din cauza maşinii de cusut.
Dumnezeule.
E mort! E mort! E mort! E mort!
Sunt femeie.
Ba nu sunt.
Nu, nu sunt.
Mărimea 44,5?
Da.
Fain.
Da, ăştia-s. Super. Bun aşa.
- Scuze c-am pierdut bonul, amice. - Stai liniştit. Toţi îl pierd.
- I-am pus ţinte şi-n faţă, şi-n spate. - Frumos!
- Cât face? - 12 dolari.
S-a făcut.
Îmi pari cunoscut. Eşti cumva actor?
Nu, reporter TV.
- Da, aşa-i. De la New York One. - Da.
Tipul cu două prenume.
Da. Danny Donald.
Danny Donald.
Mama îţi urmăreşte emisiunea mereu.
Da? Super.
Semeni cu tine, dar pari puţin diferit.
Îţi place să apari la TV?
E super. Îmi place să merg la serviciu.
- Sunt un tip norocos. - Da.
- Uite cartea mea de vizită. - Da.
Spune-i mamei tale că-i mulţumesc că mă vizionează.
Da.
- Mulţumesc încă o dată. - Îi transmit.
Bună.
Cu ce vă pot ajuta?
La ce oră închideţi?
La 6:00. Scrie pe uşă.
Bine.
Vreţi să vă tund?
Nu. Trebuie să plec.
Bine.
Duceţi-vă.
La revedere, Jimmy.
Funcţionează, fir-ar să fie!
Nu-mi vine să cred. Habar n-avea cine sunt.
Aş putea fi oricine vreau.
E fantastic!
Mă plimb prin Chinatown.
Am accent.
Fain!
44,5.
Ce tălpi mari ai, puştiule!
Am oasele mari.
- Mulţumesc. - Cu plăcere, dle.
Unde-i toaleta?
În partea stângă, în capătul scărilor.
Parcheaz-o.
Mine. Mulţumesc.
Mă scuzaţi.
Da.
Ce număr purtaţi la pantofi?
44,5. De ce?
Dă-mi-i.
- Ce? - Dă-mi pantofii tăi.
- Vorbeşti serios? - Da, foarte serios.
Nu-mi vine să cred.
Pa. Pa.
Ce sunt astea?
Sunt pentru tine.
Ce frumoase sunt!
Ştiam că o să-ţi placă.
Cum a fost ziua de azi, Maxie?
A fost bună. Chiar foarte bună.
E cea mai bună zi pe care am avut-o în ultima vreme.
Bun.
Lucrezi foarte mult.
Ziua ta cum a fost, mamă?
E mai bună acum că plodul meu a venit acasă.
Da.
Mamă, hai să te întreb ceva.
Ţi-ai dorit vreodată să fii altcineva?
Nu.
Sunt mama ta.
Asta mi-am dorit mereu să fiu.
Dar dacă ai putea face orice ţi-ai dori,
ce ţi-ai dori să faci?
Să iau cina cu tatăl tău.
Ar fi frumos.
Ar fi foarte frumos.
Bună.
- Bună. - Bună.
Ce mai faci?
- Bine. Tu ce faci? - Foarte bine.
Bun. Emiliano voia să-ţi aduc ăştia.
Ce vrea să le fac?
Orice este nevoie.
Sunt mărimea 44,5.
- Aş putea să ţi-i lustruiesc. - Bine.
Se pare că au nevoie de alte tălpi.
Sună bine.
Poftim.
- Mulţumesc. - Bine. Eu îţi mulţumesc.
Salut, omule. Cu ce te servesc?
Vreau o bere fără alcool.
Nu avem.
Asta e lista berilor.
Iar asta e lista de cocktailuri.
Ce-ar fi să le citeşti?
Ce e Pickletini?
E vodcă cu saramură.
Vrei una?
Sigur. Bine.
O să-ţi placă.
Savureaz-o, amice.
Bună.
Ştiu cine eşti.
- Ştii? - Da.
Te-am văzut mixând la de Anul Nou.
M-ai văzut mixând?
Nu aşa se spune?
În fine, am încercat să te agăţ.
Da?
Şi ai reuşit?
Nu, ai plecat acasă cu fotomodelul ăla.
Eraţi lipiţi unul de altul.
Da, e iubita mea.
Ba nu era iubita ta.
Ba da, locuim împreună.
Ba nu, cu siguranţă nu era iubita ta.
De unde ştii?
Pentru că era bărbat.
Ce? Bărbat? Râzi de mine?
Nu-i nimic.
Nu contează. Mie mi se pare sexy.
Ţi se pare... da?
Bună.
Unde mergem?
Nu ştiu. Unde locuieşti?
Nu pot face asta, dragule. Am iubit, îmi pare rău.
Bine, atunci... am putea merge la mine acasă.
Numai să sun undeva.
Pe cine suni?
Pe mama.
Locuieşti cu maică-ta?
Da, şi e cam sensibilă seara.
N-aş vrea s-o sperii.
Pe bune? Unde locuieşti?
În Sheepshead Bay.
Drum bun spre casă!
Eu sunt Bond.
James Bond.
Şi locuiesc în Sheepshead Bay cu mama.
Salut.
Ce faci, amice?
Bine. E o noapte frumoasă.
Da.
Da?
Mi-am uitat cheile.
Ce tont eşti. Eu mă duc să fac un duş.
Eşti acolo?
Da.
Vino încoace.
Vrei să intru?
Da, vino încoace.
Cred că glumeşti.
Cu ce naiba te-ai îmbrăcat?
Eşti superbă.
Eşti drogat?
Nu, dar aş fi vrut să fiu.
Vino încoace.
Sigur. Bine.
Mulţumesc.
Îmi pare rău că am ţipat la tine mai devreme.
Numai că...
Mi s-a făcut teamă. Vreau să ştiu dacă mă vrei aici.
Da... te vreau.
Sigur că te vreau.
Vino încoace, scumpule.
Eu cu... tine, acolo? Pe bune?
- Cu tine? - Da, pe bune.
Prietenii tăi mai pot aştepta.
Da. Da. Da.
Sigur că mai pot aştepta.
Prietenii mei pot aştepta.
Ce?
Nu pot face asta.
- Trebuie să plec. - Vorbeşti serios?
Da. Îmi pare foarte rău.
De ce te porţi ca un nebun?
Nu mă port aşa, numai că... Chestia asta e încuiată?
Ce-i cu tine?
- Am nimerit-o. - Ce tot faci?
Trebuie să plec. Îmi pare foarte rău.
Pa.
Emiliano!
Emiliano, vino înapoi.
Emiliano!
Ne aflăm în Lower East Side
pentru marele protest imobiliar de pe Grand Street.
- Îl avem cu noi pe dl Solomon. - Mamă.
Mama!
...aţi refuzat să plecaţi. Vă putem întreba de ce?
Bună.
- Rămân aici până mor. - E Danny Donald.
- Deci nu vă lăsaţi convins. - Niciodată.
A trecut pe la atelier ieri. Voiam să-ţi spun.
Cum merge munca?
Munca?
Munca... A fost de muncă.
Ea e Carmen.
...şi eu am locuit aici de când mă ştiu.
Şi ea a trecut pe la atelier.
Vreau să-mi pot creşte familia aici, să nu fiu dată afară.
Dacă lumea vrea să vină să vă sprijine cauza...
Vă rog să treceţi pe la noi să ne sprijiniţi. Am fi încântaţi.
Bine, mulţumesc. Mulţumesc şi baftă!
Sunt Danny Donald şi transmit din Lower East Side,
pentru New York One.
Îmi place de el.
Da, şi mie.
Cine-i Carmen?
Max!
Bună.
Bună! Cum merge treaba?
Bine. Ai lăsat portiera deschisă.
Vrei s-o închizi tu, te rog?
- Sigur. - Mulţumesc.
Îi duc cumpărăturile unuia dintre vecinii noştri mai în vârstă.
Singură?
Da, Max, Sunt super forţoasă.
Da, bine.
Îţi plac murăturile?
Da. Ţie?
Nu, nu prea.
Dar mă bucur că sprijini o afacere locală.
E fain.
Avem nevoie de mai multe nume pentru petiţia noastră.
Crezi că l-ai putea convinge şi pe tatăl tău să semneze?
Nu.
Max, e ceva important.
Ştiu, dar tata a plecat demult.
Nu mai e printre noi.
Îmi pare rău.
Se mai întâmplă.
Da, aşa-i. Tata a plecat când aveam 12 ani.
Viaţa merge mai departe.
Da, aşa-i.
Da. Trebuie să duc cumpărăturile.
- Ne mai vedem, Max. - Bine.
Treci pe la sediu. Implică-te.
Da, bine.
Bună, tată.
Nu te-am mai văzut de mult.
Mamă.
Eşti foarte frumoasă.
Haide, e timpul.
Bine, dragul meu.
Abraham.
Bună, Sarah.
Sigur că am venit acasă.
Avem întâlnire.
Mi-a fost foarte dor de tine.
Acum sunt aici.
Dar unde ai fost?
M-am dus să-ţi iau pere.
Ţii minte?
Da, bineînţeles.
Mă bucur că eşti acasă.
Şi eu.
La revedere, tată.
La revedere, fiule.
Mamă, încă mai dormi?
Asta se întâmplă după o întâlnire frumoasă?
Mamă.
Mamă...
Nu.
Max. Max.
Ar trebui să strângi bani pentru o piatră funerară frumoasă.
Mama ta merită o piatră funerară frumoasă.
Şi nu sunt ieftine, Max.
Da.
Mulţumesc că ai venit.
Cum te simţi, puştiule?
O să îngheţi aici.
N-am nimic.
A fost foarte frumos...
Ce-ai făcut.
I-ar fi plăcut.
I-ai fost un fiu bun, Max.
Uite ce e, Max.
Dacă tatăl tău era aici acum...
Dar nu-i aici.
Doar pe mine mă avea şi n-am fost destul de bun.
Ba sigur că ai fost.
Nu cunoşti adevărul nici pe jumătate, Jimmy.
Nici măcar nu-mi permit o piatră funerară decentă.
Pot să te ajut, puştiule. Ştii asta.
De ce?
Te-am ajutat eu vreodată cu ceva?
Am ajutat eu vreodată pe cineva cu ceva?
Uite, ştiu că suferi acum, dar nu-ţi face mustrări de conştiinţă.
Mai bine aş intra în casă, Jimmy.
Mulţumesc că ai venit.
Max.
Îţi promit...
Va fi mai bine. Fii răbdător.
Să nu faci ceva ce-ai putea regreta.
E cam târziu pentru asta.
Băi, pantofarule!
Pantofarule.
Da.
Pe unde ai umblat, omule?
M-am fâţâit toată săptămâna pe la magazin să te prind.
Îmi pare rău.
Am jelit 7 zile.
Şi unde se face asta?
E un ritual evreiesc pentru când moare cineva.
Eşti evreu?
Da.
Norocosule.
Şi cine a dat colţu', omule?
Ce?
Cine a murit? Sau inventezi?
Mama mea.
Omule...
Îmi pare rău să aud asta.
Ţi-a lăsat vreun ban, omule?
Nu ţi-a lăsat, nu? Mă gândeam eu.
Tipic pentru femei, nu?
Ai bonul?
Ţi se pare că am vreun bon?
Du-te şi adu-mi pantofii
înainte să-ţi julesc pielea de pe frunte.
Ştii cât costă pantofii din piele de crocodil?
Nu, nu ştiu. Trebuie să-mi dai bonul.
Reguli noi, pantofarule.
Îmi găseşti pantofii până mâine,
ori o să te trimit la maică-ta de urgenţă.
Ai priceput?
Am priceput.
PAUZĂ DE MASĂ
Bună, mămico. Vrei un alt tătic la copil?
Nesimţitule.
Aveţi două zile să scoateţi banii, dacă nu, vă omor.
Pe curând.
Ce-i, grasule? Am avut o "petrecere". La ce te uiţi aşa?
Doar nu-s o cutie cu Twinkie.
Urcă pe scări.
E cineva?
Iisuse! Ce cauţi aici?
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
- Credeam că ai plecat. - Ce?
De ce te-ai întors?
Am uitat ceva.
Da? Ce-ai uitat?
Ai uitat să-mi mai dai una?
Nu.
Îmi strâng lucrurile şi plec.
Bine.
Ştii cumva unde sunt ceasurile mele?
Nu m-am atins de ceasurile tale afurisite.
Întrebam unde sunt, atât.
Nu ştiu, iar dacă ştiam,
le luam şi le vindeam.
Mi-ai luat banii, Leon. Ştii asta.
Am muncit pe brânci pentru ei, iar tu mi i-ai luat.
- Ţi-o dau eu. - Nu pune mâna pe lucrurile mele!
Voiam să te ajut.
Leon, într-o zi o să primeşti ce meriţi.
O să primeşti ce meriţi.
Du-te naibii!
Frate, tipul ăsta e un nenorocit.
Haide.
Unde-s?
Unde? Unde?
Ce naiba?
Dumnezeule.
Ce sunt astea?
- Ce naiba... - Salut.
Nu ştiu cine eşti,
dar eşti un om mort.
Bună.
N-are rost. Te-am legat bine.
Spune-mi unde ai ascuns ceasurile şi plec.
Ai terminat?
Uite, nu vreau să te rănesc.
Nu sunt un om rău.
Trebuie să am grijă de unele lucruri
şi să fiu corect faţă de mama.
Bine?
Nu ştiu cine te-a pus să faci asta, grasule,
dar o să-ţi tai o bucată de şuncă de pe spinare.
Ce nepoliticos.
Şi nu sunt gras.
Am oasele mari.
Bine, cum vrei tu.
Dar o să-ţi pară rău.
Am auzit că cineva nu vrea să coopereze.
Ai terminat?
O să fiu scurt.
Unde-s ceasurile?
Îţi dai seama că nu te poţi ascunde la felul în care arăţi.
O să-mi asum riscul. Ceasurile.
E un perete fals în spatele oglinzii din baie.
Uite cum o să facem.
O să-ţi iau ceasurile, te curentez,
şi o să te trezeşti în patul tău ca după un coşmar.
Ce ascunzătoare grozavă!
Gata, eşti pregătit?
Ai grijă cu ăla, omule. Nu e un Taser obişnuit.
E o armă.
Îmi pare rău, omule. Trebuie să fac asta. N-am încotro.
- Băi, şefu'! - Băi!
Fir-ar.
Dacă urli, te curentez
şi te arunc pe geamul din spate, ai priceput?
Cine-s ăia?
Tovarăşii mei.
Facem afaceri.
Când o să te vadă,
o să te rupă în două.
Ce fel de afaceri?
Tre' să-mi iau banii, paraşuto.
Câţi bani?
Ce te freacă grija?
50 de parai.
50,000 $?
Salut, şefu'!
Salut.
Ai o haină nouă?
Da.
Hai să mergem.
Tre' să fac o mică oprire, şefu'.
Am o mică surpriză pentru tine.
Nu vreau decât să-mi iau banii.
E în drumul nostru. O să-ţi placă.
Şefu'...
Îl mai ţii minte pe vechiul nostru prieten Patrick?
Patrick Şobolanul.
Nu ştiam că e vorba de tine, Leon.
Îmi pare rău. N-am ştiut.
L-am găsit pe Şobolan în Philly.
Jigodia a încercat să fugă.
Gata.
Gata, vă rog. Vă rog.
Gata? Bine.
Bine.
Pa, pa, Şobolanule.
Nu trage! Stai! Opreşte-te! Opreşte-te!
Bine, şefu'. Ce vrei să-i faci?
Nu ştiu.
Trebuie să mă gândesc.
E vreo toaletă pe-aici?
Ce?
Tre' să urinez.
Frate...
Frate... frate... N-ar trebui să fii aici.
N-ar trebui să fii aici.
Hai că poţi.
Îţi pare rău pentru ce-ai făcut, Şobolanule?
Da.
Şi nu mai faci asta niciodată?
Nu.
Bine, te cred.
Mă crezi?
Mă crede.
Lăsaţi-l să plece.
Să plece? Asta-i tot?
Da, asta-i tot.
Sau duceţi-l la spital. N-arată prea bine.
Şefule, ne-a furat.
Ştiu, da' omu' şi-a cerut scuze.
Faceţi cum v-am spus.
Eu sunt şeful, nu?
Mulţumesc!
Mulţumesc mult!
Leon, vino după mine.
Tu stai aici.
Bună seara, dle Ludlow.
Pregătesc un ragu de raţă.
Prima dată e mai dificil.
Îţi place raţa, Leon?
Nu ştiu.
Da, nici eu.
Sunt o evreică din Queens. Ce naiba ştiu eu despre raţe?
Te simţi bine, Leon?
Da, sunt bine.
Bun. Sunt gata să merg mai departe în afacerea de pe Grand Street.
Vreau să fie dus gunoiul până vineri.
Restul îl primeşti după ce-ţi faci treaba.
Bine.
De data asta nu există marjă de eroare.
Deloc. Deloc, ai înţeles?
Da, am înţeles.
Poate treci să mănânci un ragu de raţă după ce termini.
Sfinte Sisoe!
Gata, Ludlow, acum e momentul.
Bun venit acasă, mamă.
Întoarce-te.
- Unde sunt prietenii tăi? - Ce?
Grasul şi timpul care seamănă cu mine.
Nu, sunt doar eu.
La naiba, ce urâtă eşti!
Ce avem noi aici?
Voiai să-mi furi ceasurile?
Nu mă împuşca, te rog.
Nu-ţi face griji.
Nu te împuşc, femeie-bărbat.
O să te strâng de gât până mori.
Pantofarule!
Salut.
Nu.
Dumnezeule. Ce naiba?
Mulţumesc.
Salut.
Da. Ce doreşti?
Aş vrea să reclam o crimă.
Ce fel de crimă?
Omucidere.
Am ucis un om din greşeală.
Du-te şi ia loc.
Ai pătruns ilegal în casa presupusei victime?
Da. Mi-a deschis iubita lui.
Fosta lui iubită. S-au despărţit.
Cred că o cam bătea.
De ce te-a primit înăuntru?
Pentru că atunci semănam cu el.
Şi acum nu mai semeni?
Nu, deloc. El e negru.
Şi spui că l-ai omorât cu...
Un toc stilet.
Da, exact.
Platformă de 12 cm, turnată în plastic, cu structură de metal.
Ne e de prea bună calitate, dar şi-a făcut treaba.
Din nefericire.
Aşa.
Cadavrul e în sufragerie.
Mai bine rămâi aici. E cam...
E cam urât înăuntru.
Ce naiba?
Cadavrul era aici.
Era sânge peste tot.
Era mort. Jur.
Unde sunt pantofii mei?
Era o geantă albastră aici, plină cu pantofi de-ai mei.
Şi 50,000 $ bani gheaţă.
Şi o armă.
Şi Taser-ul meu.
Unde e Taser-ul meu? Au dispărut toate.
De fapt, era o valiză plină cu arme.
Ce naiba?
Se întâmplă ceva ciudat.
Trebuie să găsim nişte indicii.
Da.
Vă spun că era mort. Eu...
L-am omorât.
Băieţi, n-ar trebui să-l întrebăm pe administrator?
Poate ştie el.
Dle, lasă uşa.
De exemplu...
Spun adevărul!
Cred că glumeşti.
Ce naiba se întâmplă?
Trebuie să încetez.
- Max. - Salut, Jimmy.
Pleci? Abia ai venit.
Da, am ceva de făcut.
E oră de vârf. Ce-i aşa important?
Nu-ţi face griji.
- Ce faci? - Îmi fac griji. Ce se întâmplă?
O clipă. Ce?
Umbli cu capsa pusă de când a murit mama ta.
Vrei să fii sincer cu mine?
Bine. Uite, am luat nişte bani care nu îmi aparţin
şi trebuie să-i duc înapoi, de acord?
Nu.
La naiba, Jimmy. De ce ai făcut asta?
Pentru că încerc să te împiedic să-ţi distrugi viaţa.
Ţii atelierul închis jumătate din zi. Te comporţi nebuneşte.
Nu sunt orb, Max. Ştiu ce urmează. Am mai văzut asta.
Ba n-ai mai văzut aşa ceva, crede-mă.
Ba da, am mai văzut. Ştii la cine? La tatăl tău.
- La tata? - Da.
Se comporta exact ca tine înainte de a pleca.
Ce tot spui?
Ascultă-mă. Tatăl tău dăduse de belea
cu nişte indivizi periculoşi şi a trebuit să dispară.
Trebuia să-i facă să creadă că e mort şi nu se mai întoarce,
altfel v-ar fi rănit pe tine şi pe mama ta.
Ai ştiut asta în tot acest timp şi nu mi-ai spus nimic.
De ce nu mi-ai spus?
M-a pus să-i promit că nu spun.
Ce?
A spus că eu sunt singurul în care poate avea încredere.
Ce naiba faci, puştiule?
Reguli noi, Jimmy!
Nu te mai amesteca în treburile mele. Ai înţeles?
Max, nu vreau să faci aceeaşi greşeală ca tatăl tău.
Maxie!
Max!
Dnă Greenawalt, e cineva care vrea să vă vadă.
Cine e?
Trebuie să vedeţi cu ochii dvs.
Bună, Greenawalt.
Bună.
Ludlow m-a trimis să-ţi dau asta.
Şi ce-i asta?
Banii tăi.
Nu poate duce el gonioul.
Nu poate?
Nu, nu poate.
Îi pare rău.
Bine.
Cum te cheamă?
Marsha.
Şi unde-i Leon, Marsha?
Nu ştiu.
Nu te cred.
Vezi tu? Leon ne-a lăsat pe amândouă
într-o situaţie foarte dificilă.
Dacă nu reuşesc să fac curat în această chestiune,
risc să pierd o sumă enormă de bani
şi nu-mi place să pierd bani.
Nu ai destui?
Nu, nu am.
Mulţumesc că mi-ai adus banii înapoi.
Brian o să-ţi dea chitanţa. Brian.
Ţi-e foame?
Nu.
Te deranjează dacă oprim să luăm ceva de mâncare?
Da, mă deranjează, Brian. Suntem cam ocupaţi în acest moment.
Dar mor de foame, Jeffrey.
Trebuia să te fi gândit la asta înainte de plecare.
Atunci nu îmi era foame.
Luăm ceva de mâncare după ce scăpăm de amicul nostru.
Oricum trebuie să vorbim despre Grand Street.
Incendiem cartierul?
Da, mâine noapte.
Simţi un miros?
Credeam că e de la tine.
Nu, nu e de la mine, Jeffrey.
Poate că prinţesa a făcut pe ea.
Dle, eşti bine?
Nu mă mânca! Te rog, nu mă mânca!
Bine. Bine.
N-o să te mănânc.
Puştiule.
Puştiule, revino-ţi! Nu te mănânc!
Puştiule.
Ia uite cine a venit.
Ai terminat?
Da, la ţanc.
Te simţi mai bine?
Da.
Îmi cer scuze pentru cum am reacţionat.
Nu-ţi face griji pentru asta, Max.
Trebuia să-ţi fi spus mai demult despre tatăl tău.
Îmi pare rău.
Eşti un prieten bun, Jimmy.
Şi pentru el şi pentru mine.
Vrei o murătură?
Da, mulţumesc.
Mă laşi să te bărbieresc?
Cred că mă mulţumesc cu murătura.
Fir-ar.
Dl Solomon e un bătrânel simpatic care locuieşte pe Grand Street,
dar ei încearcă să-l evacueze din apartamentul lui.
Trebuie să scot gunoiul până vineri.
Incendiem cartierul?
Da, mâine noapte.
Voi rămâne aici până voi muri.
Max.
Cred că sunt pregătit să mă implic.
Cum ai auzit toate astea?
Am auzit...
Am un talent special
de-a auzi şi a vedea ce n-ar trebui.
Max, trebuie să mă întorc la birou.
Ştiu că sună nebuneşte, dar nu sunt nebun, crede-mă.
Max, te mai întreb o dată
şi vreau să-mi spui adevărul.
Inventezi toate aceste lucruri ca să stai cu mine?
Ce? Nu. Îţi jur.
Te consider frumoasă,
dar îţi spun adevărul.
Bine, şi cine sunt aceşti oameni?
Ştii vreun nume?
Pe femeie o cheamă Greenawalt.
Elaine Greenawalt?
- Da, aşa. O cunoşti? - Da.
Compania ei deţine clădirea în care locuieşte dl Solomon.
Mai are un apartament rezidenţial şi în centru.
Ai fost la ea acasă?
Aceasta este clădirea.
După ce se mută el, vor putea vinde tot cartierul.
Valorează o avere.
Chiar crezi că îi poţi opri?
Bineînţeles. Ţi-am mai spus, Max. Sunt forţoasă.
Da, aşa-i.
Haide. Locuieşte la etajul trei.
E ultima uşă pe stânga.
Vezi? Toată lumea a plecat.
Bună, Carmen.
Bună, dle Solomon. El e prietenul meu, Max.
Vrem să discutăm ceva cu dvs.
Poftiţi.
Ce faceţi?
Aceşti oameni au spus că vor să mă omoare?
Au spus că vor arde clădirea asta din temelii, cu dvs înăuntru.
Deci da.
Tu îl crezi?
Da, îl cred.
Vă mulţumesc că m-aţi anunţat.
Dar nu pot să plec.
Glumiţi?
Sunt oameni periculoşi, dle Solomon.
Cu ei nu-i de glumă.
Max, eu şi soţia mea am locuit în acest apartament 45 de ani.
Aici am crescut-o pe fiica noastră, pe Sonia.
Nu pot să fug.
Dle Solomon, unde locuieşte fiica dvs acum?
La Chicago.
Pot să vă întreb ceva personal?
Cât purtaţi la pantof?
Dle Solomon. Sunt Elaine Greenawalt.
Mă bucur că în sfârşit vă cunosc.
Vreau să negociez.
Sunt dispus să plec.
Cât?
100,000 $ bani gheaţă.
Şi un bilet de autobuz spre Chicago.
Cât de repede eşti gata?
Mâine.
Bine.
Brian te va conduce la Chicago.
Nu, n-am nevoie de escortă.
Vreau să mă asigur că ajungi cu bine acolo.
Ne-am înţeles, dle Solomon?
- Ne-am înţeles. - Bun.
Poftiţi, dar descălţaţi-vă.
Tu eşti încălţat.
E casa mea.
Hai nu mai trage de timp, moşule.
Atunci nu mai intraţi.
Descălţaţi-vă.
Descalţă-te. Hai să terminăm o dată.
Sunt toţi, amice.
O sută de mii.
Doar atât iei cu tine?
Ce faci cu restul vechiturilor?
Le las pe toate aici.
Încep o viaţă nouă.
Unde naiba sunt pantofii noştri?
Ce jaf urât.
De asta plec.
Crezi că eşti amuzant, dobitocule?
Dă-i încolo de pantofi, Brian.
Cum adică să-i dau încolo? E ger afară, Jeffrey.
Cumpărăm alţii.
Dnă Greenawalt.
Da. A plecat?
- Au urcat în autobuz. - Bun.
Du-te la Solomon. Vreau să măturaţi clădirea
şi să aşteptaţi afară până dimineaţă. Clar?
Da, dnă.
Ce naiba?
Ludlow.
Nu pot să cred că-i atât de dobitoc.
Brian.
Ce naiba faci aici?
În spatele tău!
Ador jucăria asta.
- Alo. - E vreo problemă?
- Nu. - Bun. Ajung în 10 minute.
Mă întâlnesc cu dl Tan în faţa clădirii.
Bine.
Am parcat chiar în faţă.
Vă aştept aici.
Bună idee.
Idiotule.
Mulţumesc pentru telefon, frumosule.
Unde naiba e idiotul ăsta?
Sună-l pe Jeffrey.
Ce faci aici? E o proprietate particulară.
Vizitam un prieten.
- Pe cine? - Pe Leonard Solomon.
Nu mai locuieşte aici. S-a mutat.
Serios? Ar trebui să-i spună şi lui cineva.
Şi apropo.
Vai, nu...
Dle, puteţi veni aici, vă rog?
Staţi, staţi, staţi, staţi, staţi. N-am făcut...
Solomon!
Solomon, opreşte-te! Solomon!
Nu.
Bună.
Erai în autobuzul spre Chicago, abia am vorbit cu Brian.
Te-a minţit.
Imposibil.
Nu chiar.
I-am dat o parte din banii pe care mi i-ai dat tu mie.
De-a ce te joci, dle Solomon?
Noi doi am avut o înţelegere.
Nu e niciun joc.
Asta e casa mea.
Nu plec.
Bine.
Hai să-ţi spun ce-o să se întâmple.
Dacă nu te ridici şi pleci imediat de aici,
o să ard clădirea din temelii, cu tine înăuntru.
Apoi o să trimit pe cineva la Chicago
s-o găsească pe fiica ta
şi s-o arunce de pe Turnul Sears diseară.
E clar?
Da.
E foarte clar.
Şi asta e bine pentru televiziune.
Pentru televiziune?
Despre ce vorbeşti, moşneag nebun?
New York One.
Bună, dnă Greenawalt.
Sunt Danny Donald de la New York One.
Cine eşti?
Da, el e Danny Donald.
Vreţi să-mi spuneţi ce faceţi aici?
Ce fac eu aici?
V-am auzit ameninţându-l cu moartea pe dl Solomon,
apoi ameninţându-l că-i omorâţi fiica din Chicago.
Nu sunt în Chicago!
N-am spus aşa ceva!
Cum nu? Avem totul pe casetă.
V-aş putea-o difuza chiar acum.
Ştii ceva? Nu mi-am dat aprobarea
să fiu filmată acum.
Mi-ai înscenat asta. O să te fac să plăteşti.
Poate au ragu de raţă la închisoare.
Nemernicul naibii!
Dă-te!
Bună.
Am venit să iau pantofii lui Emiliano.
Da.
- Tălpi noi. - Perfect. O să se bucure. Vrea să-i poarte în seara asta.
Da? Ieşiţi la o întâlnire?
Nu, e seara băieţilor.
Din partea casei.
Serios? Ce drăguţ. Mulţumesc.
Eu îţi mulţumesc.
Bună, Max.
Bună, Carmen.
Ghetele mele preferate.
Le-am stricat fermoarul şi credeam că trebuie să le arunc,
dar mi-am amintit că ştiu un pantofar.
Sunt încălţări bune.
Aş putea face ceva cu ele.
Da, fă o magie.
Am vorbit cu dl Solomon azi dimineaţă.
Da? Ce mai face?
A spus că se simte nemaipomenit
şi că la întoarcere vrea să-ţi mulţumească personal.
Bine.
Cum de-ai reuşit, Max?
Ce să reuşesc?
Cu Solomon, Greenawalt, cu tot.
Poftim bonul.
- Mulţumesc. - Să nu-l pierzi.
Ai planuri pentru vinerea viitoare?
Nu. De ce? Mai ai vreo adunare?
Nu.
Aş vrea să iau cina cu tine.
Vrei să cinezi cu mine, Max?
Da. Sigur. Da.
Ai un pix?
Ăsta e numărul meu de telefon.
Să nu-l pierzi.
Nu-l pierd.
Bun.
Pa, Max.
Pa, Carmen.
- La naiba! - Stai!
N-am venit să-ţi fac niciun rău.
Pe naiba. Lasă-mă în pace.
Nu stau mult. Voiam să-ţi dau astea.
Uită-te.
Îmi dai ceasurile tale?
Vinde-le. Sunt foarte valoroase.
De ce faci asta?
Regret ce-am făcut.
Meriţi ceva mai bun. Mult mai bun.
- Ai un foc? - Nu.
Eu da. Să mergem.
Bună, Leon. Mă mai ţii minte?
Şobolanul?
Numele meu e Patrick, jigodie. Patrick.
- E timpul să-mi iau revanşa. - Stai aşa.
Lasă-mă să mă descalţ.
Dă-i încolo de pantofi. Nu vei mai avea nevoie de ei.
Dar eu te-am lăsat să pleci.
Toţi mai greşim.
Apropo, arăţi ca naiba. Să mergem.
Şi mai şi miroşi ca naiba.
Ai umblat prin gunoaie, Leon?
- Trebuia să fi rămas... - Ai grijă!
Unde sunt?
Eşti în atelierul meu.
Cum am ajuns aici?
Ia şi bea.
Ai încasat o lovitură bună.
Ce s-a întâmplat, Jimmy?
Ai avut un accident de maşină.
Te-am găsit şi te-am scos afară.
Ia o murătură.
Nu, nu vreau.
Doar una.
Nu vreau nicio murătură.
Nu contează dacă vrei sau nu. Ai nevoie de una.
Ia una măcar.
Cum adică am nevoie?
Murăturile te apără când te transformi, Max.
Ele îţi dau forţa.
Altfel ai păţi-o tot trecând din corp în corp.
Ştii?
Sigur că ştiu.
Cine crezi c-a scăpat de fraierul de Ludlow?
Cuiul stilet a făcut un adevărat dezastru, puştiule.
Tu erai? Cum?
Vezi tu? Eu nu sunt un simplu bărbier, Max.
Sunt şi pantofar.
Şi...
Sunt tatăl tău.
Tata?
Chiar aşa, Max.
- Dar erai... - Ba nu, sunt aici.
Stăteai uşă-n uşă cu mine şi nu mi-ai spus?
Am vrut să-ţi spun.
Da, ar fi trebuit. Mă simţeam singur. Dar mama?
Mama n-a aflat niciodată.
A crezut că ai murit.
Mă simţeam ca şi mort.
Am stat tot timpul pe dinafară şi am privit înăuntru.
Pentru că ne-ai părăsit!
Ba nu, pentru că nu am avut de ales, Max.
- Ba ai avut de ales. - Vrei să încerci să înţelegi?
Nu! Nu înţeleg! Nu înţeleg!
Nu înţeleg nimic din toate astea!
Maxie, am vrut să-ţi spun de nenumărate ori,
dar era prea periculos.
Dacă era aşa periculos, de ce îmi spui acum?
Pentru c-a venit momentul.
A sosit momentul să afli adevărul.
Eşti pregătit.
Sunt pregătit?
Exact, fiule.
Pentru ce?
Despre ce vorbeşti?
Vino la subsol, Max.
Trebuie să vezi ceva.
Ce să văd?
Moştenirea ta.
Cred că glumeşti.
Pantofii tatălui meu m-au ajutat pe mine, iar ai mei te vor ajuta pe tine.
Cine sunt toţi aceşti oameni?
Clienţi.
Ne ajută să-i ajutăm pe alţii.
Toţi sunt etichetaţi.
Derek Jeter?
Aceia erau pentru mine.
Tată, tu ai făcut toţi aceşti pantofi?
Pantofii aceştia sunt tocmai de pe vremea străbunicului Pinchas.
El i-a dat mai departe tatălui meu, Herschel,
la fel cum eu ţi-i dau ţie.
E un privilegiu să mergi în pantofii altcuiva, Max,
dar e şi o responsabilitate.
Cred că ai aflat asta deja.
Eşti un înger păzitor, Max.
Tu eşti Pantofarul.
Asta e vocaţia ta.
Mi-a fost dor de tine, Max. Extrem de dor.
Tată...
Sunt...
Ascultă-mă. Îmi pare rău.
Îmi pare rău şi de mama.
N-am vrut.
N-am ştiut.
Eu sunt cel care a plecat. Eu am greşit.
Dar tu...
Tu i-ai fost alături.
Şi mie...
Ai procedat corect.
A fost o zi lungă.
Ce-ai spune să închidem atelierele şi să mergem acasă?
Da, hai să mergem acasă.
Fiule, nu pot ieşi prin faţă.
Nu aşa. Hai să ieşim prin spate.
Care spate?
Pe aici.
Nu-mi vine să cred.
Să crezi. E mai tare decât metroul.
- Tată, e a ta? - E a noastră.
Webb, el e fiul meu, Max.
- Mă bucur să te cunosc, Max. - Bună, Webb.
Webb, mergem acasă, în Brooklyn.
Foarte bine, dle.
Jimmy avea asta deja?
Nu, nu, nu, nu. Am făcut-o după ce am cumpărat de la Jimmy.
- Şi el unde e? - În Caraibe.
Îţi trimite salutări.
Bărbierii întotdeauna au fost prietenii noştri buni.
N-a trebuit să ne facem vreodată griji în privinţa lor.
De cine trebuie să ne ferim?
De curăţători.
Curăţători? Serios?
Nu sunt prea amabili, dar sunt foarte puternici.
Tată, adică noi nu suntem singurii?
Nu, nu, nu. Sunt o mulţime de meşteşugari ca noi pe lume.
Unii buni, alţii răi.
Aşa e de veacuri.
Mâine ne aşezăm la maşina de cusut. O să-ţi arăt tot ce poate face.
E nemaipomenit, tată.
De unde o avem?
Maşina de cusut? E chiar o poveste frumoasă.
Cu mult timp în urmă,
într-o noapte geroasă de iarnă,
a bătut un vagabond la uşă.
Stră-stră-bunicul tău i-a oferit adăpost
când nimeni altcineva nu i-a dat.
I-a dat să mănânce, i-a reparat încălţările...
Iar dimineaţă, vagabondul...
Traducerea şi adaptarea: Kprice www.subtitrari-noi.ro
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania