Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org
După tot ce am văzut,
nu sunt multe care să ne mai tulbure.
Dar ăsta...
...ăsta încă mă bântuie.
Cu două luni înainte să ne implicăm,
familia Lutz fugise de acasă în toiul nopţii,
susţinând că au casa bântuită.
Biserica a apelat la noi pentru ajutor.
Voiau să vadă dacă noi puteam confirma activitatea raportată de familia Lutz.
Bine. Suntem gata?
Hai să începem!
Aş vrea să staţi în linişte şi să închideţi ochii.
Imaginaţi-vă într-un halou de lumină albă, strălucitoare.
Vă va proteja.
Cu un an înainte ca familia Lutz să se mute acolo,
un tânăr pe nume Ronny DeFeo
îşi omorâse brutal întreaga familie în această casă.
Sperasem să descoperim
dacă omorurile fuseseră motivate numai de mânie
sau dacă,
aşa cum mărturisise Ronny DeFeo în instanţă,
fusese sub influenţa a ceva demonic.
Omoar-o! Omoar-o!
Împuşcă-i!
Împuşc-o!
Ce ai făcut?
Împuşc-o! Omoar-o!
Împuşc-o!
Împuşcă-i pe toţi!
Trage!
Ucide!
Omoar-o! Împuşc-o!
Iubito, eşti bine? Ce vezi?
Lorraine!
Lorraine, ce se întâmplă?
Trebuie să văd.
Am terminat. E timpul să te întorci.
Ce se întâmplă?
Vrea să-mi arate.
Lorraine!
O, Doamne!
Iubito...
E în regulă.
Ed.
Mai aproape de iad ca acum sper să nu mai ajung vreodată.
INVESTIGAŢIA LUI ED ŞI LORRAINE WARREN DESPRE CAZUL DE BÂNTUIRE DIN AMITYVILLE
A STÂRNIT O FURTUNĂ MASS-MEDIA ŞI I-A CATAPULTAT ÎN OCHII PUBLICULUI.
ÎNTRE TIMP, UN CAZ DE BÂNTUIRE PE CARE MULŢI
AVEAU SĂ-L COMPARE CU AMITYVILLE
SE DESFĂŞURA LA MII DE KM DISTANŢĂ, ÎN ENFIELD, ANGLIA.
ACESTA AVEA SĂ-I ATRAGĂ PE SOŢII WARREN ÎN UNUL DINTRE CELE MAI DIABOLICE CAZURI.
BAZAT PE POVESTEA ADEVĂRATĂ.
TRĂIND PRINTRE DEMONI 2
CONFLICT VIOLENT
M-AM LUPTAT CU LEGEA
Eu şi Keith o să ne furişăm afară deseară, cu prietenul lui, Michael.
- Vrea să te cunoască. - Nici vorbă!
- Dacă ar afla mama, m-ar omorî. - Nu te lăsa prinsă, mironosiţo!
Poftim, ţine asta!
Să-ţi dau înapoi tabla de spiritism pe care am făcut-o.
Cred că am să-l las pe Keith să mă sărute cu limba.
Ce? Nici vorbă!
Ce faceţi?
Janet
dă-mi mie aia!
Şi treceţi înăuntru, amândouă!
Hai!
M-M-M-M-Margaret.
Margaret! Johnny!
Janet! Billy!
Bună! Cum a fost ziua ta?
Nu prea bună.
- De ce? Ce s-a întâmplat? - Poveste lungă. Îţi spun mai târziu.
Bine.
C-c-ce faci?
B-B-B-B-Billy?
Taci, Peter!
Lesbiano!
Ce, vorbeşti despre mama ta?
Mulţumesc, Camilla.
Nicio problemă!
E un dobitoc. Ignoră-l!
Bine.
ŞCOALA GENERALĂ DIN ENFIELD
STRADA GREEN
Băieţi! Aveţi grijă cum treceţi!
- Janet! - Hopa, sus!
REŞEDINŢA HODGSON ENFIELD, ANGLIA - 1977
N-o să pot plăti chiria luna asta.
Nu. Am vorbit cu ei şi mi-au făcut legătura cu dv.
Sunt calmă.
Nu înţeleg de ce nu mă puteţi ajuta.
Nu.
N-a plătit pensie alimentară de 3 luni.
Am venit acasă!
Bună, mamă!
O după-amiază plăcută şi dv.!
Janet...
Nu stăm destul de prost, ca să mă sune
şi directoarea ta să-mi spună că ai fost prinsă fumând?
Nu fumam!
Nu fumam, jur.
Ai luat biscuiţii?
Nu m-ai auzit? Am vorbit cu dna More la telefon.
- Cum poţi să mă minţi aşa? - Nu mint!
Ba minte! Se ştie în toată şcoala.
- Fuma cu Camilla. - Taci! Eşti aşa un mincinos, Johnny!
Mamă! Ai spus că-mi luaţi...
Nu, Billy, n-am luat biscuiţi, pentru că nu am bani, fir-ar să fie!
Peste un peni încovoiat a dat
Vine mama.
Mai bine lasă aia şi spală-te pe dinţi.
Bine.
Şi trăiau toţi laolaltă într-o căsuţă încovoiată
Ai zice că a luat foc tot oraşul.
Uite ce am găsit!
Biscuiţi!
Dar ai spus că nu avem bani.
Voiam oricum să mă las de fumat.
- Margaret! - Da?
Ţi-ai pregătit uniforma pentru mâine?
Da, mamă, o pregătesc.
Haide, Billy! E timpul să te culci.
Vin, mamă!
Aia de unde a apărut?
Eu şi Camilla am făcut-o la şcoală.
Nu pare corectă.
Funcţionează, zău!
Am întrebat-o deja o grămadă de lucruri.
Haide, îţi arăt.
Bine.
Ce să întreb?
Nu ştiu. Ce vrei.
Bine.
Eu şi sora mea vrem să ştim...
Sunt spirite aici, care vor să comunice cu noi?
Tata o să mai vină acasă?
Sunt spirite aici, care îmi pot răspunde?
Nu-ţi face griji!
E doar un joc prostesc.
Nu e real.
De ce baţi la uşă?
Nu bat.
Eşti dusă!
- Ştii tu, forţează nota, nu? - Zice că nu fuma.
Nu trebuie să-ţi faci griji, Peg.
Şi eu am fumat în şcoală. Tu nu?
Multe.
Nu ce a făcut mă deranjează.
Ci că nu mă mai ascultă, Pegs.
E doar o fază, nu?
O pot pedepsi, dar m-aş simţi vinovată,
că ştiu că nu e chiar vina ei.
Îşi iubeşte tatăl
şi i-a fost foarte greu când a plecat, biata de ea.
Dar nici nu pot ignora asta, nu?
Nu-mi place să întreb, dar lui Richard i-ai spus?
I-aş spune, dacă l-aş vedea.
Fir-ar!
Acum fac ambele treburi şi sunt pe jumătate mama care am fost.
Sunt în ultimul hal, Peggy.
Nu eşti, Peggy. Eşti prea aspră cu tine.
Casa asta blestemată!
Revenim cu vânători de fantome adevăraţi,
Ed şi Lorraine Warren,
care ne vor vorbi despre experienţele lor din casa din Amityville.
Şi acum o să vorbesc cu următorul invitat,
dr Steven Kaplan,
care spune că investigaţiile făcute de soţii Warren
despre bântuirea din Amityville sunt apă de ploaie.
De ce?
Păi, s-a stabilit ca Amityville a fost o farsă grosolană.
- Dar nu i-a oprit... - Nu s-a dovedit.
Ba da.
Familia Lutz a inventat totul, ca să profite de publicitate.
Nu e adevărat. Noi vedem din astea tot timpul.
E foarte uşor să le critici povestea din afară.
E cu totul altceva să fi fost acolo şi să fi trăit experienţa pe pielea ta.
Nu e nevoie să mă duc pe Lună, ca să ştiu că nu e din brânză cu mucegai.
Ed Warren n-a văzut nicio casă pe care n-o credea bântuită.
Când soţia lui termina de scos fum şi sunat clopoţei,
toată lumea ajunge să creadă în fantome.
În ce anume ai tu doctorat?
Hai, Warren, fii un pic stilat!
N-o să fiu, cu cineva care îndrugă minciuni despre mine şi soţia mea.
- Ai grijă pe cine faci mincinos! - Ce ai să faci?
Venim la emisiunile astea ca să informăm lumea.
Dar, când deschid gura, se găseşte alt...
- Ed. - Tâmpit...
...teoretician...
...să vină
şi să strice tot ce am făcut.
- Vrei să te calmezi? - Ştiu.
Număr până la zece. Număr până la zece!
Bine, Billy.
Eşti gata să ţii un discurs?
OMUL ÎNCOVOIAT
A fost odată un om încovoiat
Ce pe-un drum încovoiat a umblat
Peste un peni încovoiat a...
Nu-i nimic. Mai încercăm o dată.
Eşti gata?
Peste un peni încovoiat a dat La baza unui gard încovoiat
O mâţă încovoiată a cumpărat Care a prins un şoarece încovoiat
Şi trăiau toţi laolaltă Într-o căsuţă încovoiată
Bravo!
Devii atât de bun! Acum ai voie un biscuit.
Biscuit!
Bun, haideţi! În pat cu voi!
- Noapte bună, mamă! - Noapte bună, draga mea!
Nu mânca prea mulţi,
sau o să te trezeşti însetat în miezul nopţii.
Nu mănânc.
Promiţi?
- Noapte bună, băieţi! - Noapte bună, mamă!
Nu!
Ajutor!
Termină!
Nu!
Janet!
Te rog!
Janet, trezeşte-te! Visezi.
Asta e casa mea.
Nu. Nu e.
Pleacă!
Cine eşti? Ce faci aici?
Joc un joc cu Billy.
Lasă-l în pace pe Billy!
Janet, cu cine vorbeşti?
Trebuie să pleci.
Tu nu eşti în casa ta!
Janet, trezeşte-te!
Îi spun mamei, dacă nu încetezi.
O să-i rup gâtul.
Nu, te rog!
Va muri cu Billy.
Nu!
Janet, e în regulă. E în regulă, haide!
Culcă-te la loc!
Nu te apropia de Billy!
Lasă-ne în pace, m-auzi?
Janet, ce faci? Nu e nimeni aici.
Asta e casa mea.
Mamă! Mamă!
Billy, ce e?
E cineva în cortul meu!
Ce?
E cineva în cortul meu!
Mami...
Vezi? Nimic.
Doar ai visat urât, atâta tot.
Du-te în camera ta!
O, Dumnezeule!
Janet!
Era să fac infarct! Ce faci aici?
Cred că iar am umblat în somn.
Cum iar?
Eşti bine?
Arzi toată. Haide!
Hai să te ducem sus.
Cred că mai bine nu te duci la şcoala mâine.
Hai să te băgăm iar în pat!
Vreau să fiu stilistă şi o pictoriţă credibilă.
Nu mă lua pe mine cu reclamele tale şi părul frumos!
30 de ani.
Acum m-am întors la vârsta de 10 ani.
Totul e filmat cu încetinitorul.
Scuze inventate! Când o să pleci de la şcoala aia de fiţe?
Şi o să-ţi iei o slujbă de bărbat?
Da, un colind de Crăciun.
- Care? - Toate.
Domnul să vă aibă în pază, domnilor Nimic să nu vă îngrozească
Şi în câteva minute...
Dle director, dle preşedinte, dnelor şi dlor...
Stau în faţa voastră azi,
în rochia mea de şifon Red Star.
Reşedinţa Hodgson.
Bună, mamă!
Da, un pic.
Doar ce-am mâncat, aşa că nu mi-e aşa foame.
Da. Sunt aici.
Ştii când ajungi acasă?
Bine.
Pa, mamă!
Da, sunt o doamnă de fier.
Doamna de Fier din lumea occidentală.
Nu, nu. Eşti rău, să ştii.
Mamă dragă, îmi pare rău că am întârziat.
Dar a trebuit să mă opresc să-ţi iau pâine neagră sănătoasă...
Nu vreau să aud aşa ceva.
Vreau să vii aici, dacă nu te superi, şi s-o laşi pe mama
să-ţi scoată puful din buric.
Frumoasă şi curată pentru parada mare şi foarte bună duminică.
Am să fiu acolo, să ştii, să te urmăresc.
Casa mea!
Te-ai trezit devreme.
Da, n-am putut dormi.
Ai inspiraţie?
Nu ştiu dacă i-aş spune aşa.
Am avut un vis ciudat.
Am văzut asta.
Când m-am trezit...
nu mi-am putut-o scoate din minte.
M-am gândit că poate asta ar ajuta.
Ştiu că nu sunt Picasso, dar nu mi s-a părut chiar aşa rea.
Trebuie să ne oprim.
Putem să mai ţinem prelegeri, dar gata cu cazurile noi.
Cel puţin, o vreme.
Bine.
Pot întreba de ce?
Dacă e din cauza emisiunilor TV şi a publicităţii, nu le mai facem.
- Bună dimineaţa! - Bună dimineaţa!
'Neaţa!
Ai încredere în mine?
Ştii că da.
Atunci, te rog, ai încredere în mine acum.
Bine.
De ce faci asta?
Dacă o să umblu iar în somn.
Mamă!
Johnny!
Janet! Ce ai? Ce e?
E cineva în cameră!
Nu e nimeni! Ce tot spui?
E cineva în camera noastră!
- Ce? - Se zguduie paturile!
- Janet, dacă inventezi... - M-a muşcat. Nu mint!
M-a muşcat! Uite!
O, Doamne!
V-aţi jucat cu asta?
V-aţi speriat de moarte, pe rând? Nici nu e de mirare că nu pot dormi!
- Dar, mamă... - Nu! Să nu mai aud nimic!
Înapoi în pat, amândouă!
Ajutaţi-ne!
Vă rog, ajutor!
Ajutor!
Peggy! Vic, deschide uşa!
REŞEDINŢA NOTTINGHAM
Am văzut cu ochii mei.
Blestemăţia aia s-a mişcat de-a lungul camerei.
Dar, Peg...
- Ei bine... - Na, ce e?
M-am uitat prin casă.
De sus până jos. Nu e nimeni.
- Şi în camera lui Margaret şi Janet? - M-am uitat, în fiecare cameră.
Şi la subsol. Nu e nimeni.
Ce face?
L-am învăţat să sune când vrea afară.
Îi dai tu drumul, Billy?
POLIŢIA
Uite! Poliţia e la noi acasă!
Ce caută aici?
- Eu i-am chemat. - Ce?
Trebuie să fie cineva care va face o farsă, nu?
Asta trebuie să fie. Da.
OMUL ÎNCOVOIAT
Deci, dnă, n-aţi văzut dv. bărbatul.
Nu.
Dar nu cred că născoceşte. Nu mai cred asta.
Uitaţi, trebuie să existe o explicaţie.
Dle, de-asta suntem aici, bine?
Adu-mi un scaun din bucătărie!
Se aude din perete.
Şi-atunci? Şoareci, poate?
Un şoarece al naibii de mare!
Ei bine, nu putem face nimic în privinţa asta.
Putem să depunem un raport de incident şi-l putem confirma.
Dar cam asta e tot.
Un raport? Asta e minunat!
Pentru orice problemă am, există un formular de completat!
Pentru Dumnezeu!
Ascultă...
Cred că asta ne depăşeşte un pic.
Preotul ne e prieten de familie. O să-l rog să treacă pe la voi.
Mai sunt oameni cinstiţi pe lume.
Şi zice că ce s-a întâmplat e că era la aprozar.
Şi-a lăsat portofelul acolo, la aprozar.
Avea bani în el, mulţi bani.
Şi-a zis: "Ei bine, s-au dus. S-au dus."
S-a gândit că o să-l ia cineva. Asta e, s-a terminat.
Dar, doar ca să vadă ce poate face,
s-a întors la aprozar.
O femeie cinstită îi luase portofelul
şi-l lăsase la managerul de acolo.
A recuperat tot.
Judy?
Scumpo?
Ce e?
Mamă...
Cine e aia?
Du-te înapoi!
Cine eşti?
Spune-mi cine eşti!
- Mamă! Trezeşte-te! - Nu!
Ce vrei?
Îmi pare rău, Lorraine.
Eşti bine?
Sunt bine.
Dna Hodgson!
Da?
Numele meu e Kent Allen. Suntem de la postul de ştiri "Wide Angle".
Speram să pot vorbi cu dv.
Despre incidentul de săptămâna trecută.
De unde ai aflat de asta?
Poliţiştii au depus un raport de incident.
A trezit câteva suspiciuni.
Aş prefera să nu se afle la TV, dacă nu te superi. O zi bună!
Încă se întâmplă? Dacă da...
A face publică versiunea ta ar fi cea mai bună şansă să primeşti ajutor.
Ăsta merge?
STRADA GREEN ENFIELD, LONDRA
În spatele uşilor acestei case aparent normale din Ponders End, nordul Londrei,
o familie trăieşte un coşmar.
ŞCOALA GENERALĂ DIN ENFIELD
Am ridicat privirea şi, la geam, am văzut-o pe fiica mai mică, Janet...
HAZEL SHORT OFIŢER DE TRAFIC
aruncată prin aer, de parcă plutea.
Am fugit înăuntru...
GRAHAM MORRIS FOTOGRAF
şi piese mici de Lego zburau prin cameră.
Una m-a lovit în faţă atât de tare, încât am sângerat.
Am văzut scaunul alunecând singur pe podea, pe o distanţă de câţiva metri.
OFIŢER PETERSON OFIŢER HEEPS
Am verificat scaunul să nu aibă sârme, dar nu am găsit nicio explicaţie.
Maurice Grosse e inginer consultant
şi a anchetat aceste afirmaţii pentru Societatea de Cercetări Spiritiste.
Eu nu cred că există îndoieli.
MAURICE GROSSE INGINER CONSULTANT
Numai numărul de incidente documentate din acest caz e absolut uluitor.
Dar Anita Gregory, parapsiholog şi conferenţiar la Politehnica londoneză,
nu e convinsă.
ANITA GREGORY PARAPSIHOLOG / CONFERENŢIAR / SCEPTIC
Principalele personaje sunt copii, iar copiii
sunt în stare de farse foarte ingenioase.
În centrul acestor activităţi înfricoşătoare e Janet Hodgson de 11 ani.
Le-am luat recent un interviu lui Janet şi surorii ei de 14 ani, Margaret.
Ce s-a întâmplat în continuare vă va ului.
Cum e să trăiţi într-o casă bântuită?
Nu ştiu.
Nu te obişnuieşti.
Eram doar o familie normală înainte de asta.
A devenit mai rău de când dl Grosse a început să vorbească cu ea.
Ce vrei să spui?
Adică să-i pună întrebări,
spunându-i să bată de două ori pentru "da" şi o dată pentru "nu".
Din astea.
Mă întreb ce s-ar întâmpla dacă am încerca să vorbim cu ea acum?
E cineva aici?
E cineva aici care vrea să comunice?
Repet, e cineva aici?
Nimic.
Păi, nu e un tonomat, nu?
Janet, eşti bine?
Janet?
Janet!
Janet, te simţi bine?
Nu-mi mai spune Janet!
Nu aşa te cheamă?
Janet doarme
şi eu vorbesc.
Păi, cum să-ţi spun?
Cum te cheamă?
N-aveţi ce căuta aici.
Numele meu e Maurice Grosse.
Tu cine eşti?
Asta e casa mea.
Ieşiţi acum!
Nu. Asta nu e casa ta.
Acum, cum te numeşti?
Cioc, cioc!
Prea bine.
Cine-i acolo?
Bill. Bill.
Care Bill?
Numele meu e Bill Wilkins
şi am 72 de ani.
De unde vii?
Vin din mormânt.
Cum ai murit?
Am orbit şi am făcut o hemoragie.
Şi am adormit şi am murit în fotoliul din colţ.
De ce ai venit aici?
Îmi place să-i aud ţipând.
De ce nu ne laşi în pace?
Taci din gură, vacă bătrână!
Janet, draga mea...
Draga mea, eşti bine?
Îmi pare rău.
Janet!
DAILY MIRROR CASA CU ÎNTÂMPLĂRI CIUDATE
Peggy, ce o să mă fac?
Nu e nevoie să te gândeşti în seara asta.
Şi tu cu copiii puteţi stai aici cât vreţi.
Mamă...
Billy, n-ar trebui să te pregăteşti de culcare?
M-am gândit că poate ai vrea nişte biscuiţi.
Mulţumesc!
A fost odată un om încovoiat
Ce pe-un drum încovoiat a umblat
Peste un peni încovoiat a dat La baza unui gard încovoiat
O mâţă încovoiată a cumpărat Care a prins un şoarece încovoiat
Baron?
A fost odată un om încovoiat
Ce pe-un drum încovoiat a umblat
Mamă!
- Ce s-a întâmplat? Ce e? - Omul Încovoiat!
Ce? Încovoiat, ce? Despre ce vorbeşti, dragule?
- Omul Încovoiat! - Calmează-te!
Zi ce s-a întâmplat!
- Ce? - Ce e?
Nu ştiu. Cred că a umblat...
Şi Omul Încovoiat a înaintat
La clopotul încovoiat a sunat
Şi aşa sufletul său încovoiat În iadul încovoiat a spiralat
Şi-a ucis familia, încovoiat
Şi-un râs încovoiat a răsunat
Janet!
O, Doamne! Nu!
Să cheme cineva o ambulanţă!
Asta e casa mea.
Ieşiţi acum!
Nu. Asta nu e casa ta.
Acum, cum te cheamă?
Cioc, cioc.
Prea bine. Cine-i acolo?
Bill. Bill.
Care Bill?
Numele meu e Bill Wilkins
şi am 72 de ani.
Ce ziceţi de vocea asta?
Pare confuz.
E senil?
Vocea de pe caseta asta...
vine de la o fată de 11 ani.
Familia a cerut ajutorul Bisericii?
Da.
Dar, sincer, am ezitat să ne implicăm.
Cazul a devenit un circ mass-media acolo. I se spune "Amityville-ul Angliei".
- Minunat! - Te temi că e o farsă.
Abilitatea Bisericii de a ajuta oamenii depinde de reputaţia ei.
Ce vreţi să facem?
Am vrea să mergeţi la Londra
trei zile, ca să fiţi, neoficial, ochii şi urechile noastre.
Acum, nu e nevoie să faceţi nimic.
Dacă e o farsă, vă întoarceţi şi plecaţi.
Dacă nu e,
atunci e o familie la Londra care are mare nevoie de ajutorul nostru.
- Mersi pentru încrederea acordată. - Să mă anunţaţi.
I-am spus că o să vorbim.
Nu avem ce vorbi.
Iubito, l-ai auzit.
Nu vor să ne implicăm.
Doar să observăm şi să raportăm.
Au fost întotdeauna cazuri pe care le-am refuzat.
Dar niciodată o familie pe care am refuzat s-o ajutăm.
Am avut o viziune în Amityville.
Aceeaşi de acum 7 ani.
Am avut o premoniţie cu moartea ta.
De-asta te-ai încuiat opt zile?
Mi-ai văzut moartea?
Şi tu ai văzut-o.
Demonul din pictura ta e real.
Amândoi am văzut acelaşi spirit inuman.
E un avertisment, dacă facem asta în continuare,
tu o să mori.
Viziunile tale sunt un dar de la Dumnezeu.
Dacă Dumnezeu îţi arată moartea mea, o face cu un motiv.
Poate trebuie s-o previi.
Haide!
Nu fugim de luptă.
Dacă mergem,
dacă facem asta,
trebuie să-mi promiţi că mergem doar ca să observăm.
Dacă se iveşte ceva periculos în orice fel,
o să spunem Bisericii şi o să plecăm.
Promite-mi!
Promite-mi, Ed!
Promit.
Dle şi dnă Warren, eu sunt Maurice Grosse.
Vă mulţumesc mult că aţi venit.
O să staţi la familia Hodgson.
- Aşa e? - E mai bine să fii la mijloc.
Da. Sunt de acord.
Asta este.
Am ajuns.
Ed, am reuşit să captăm nişte lucruri uimitoare.
Cred că vei fi foarte impresionat.
Grozav! Aş vrea să aud casetele din nou.
Ai nişte chestii interesante.
Vic Nottingham. Bună, Vic!
Ce mai faci? Ed Warren.
Bună, Ed!
Ce mai faci? Şi ea e Peggy. Peggy Hodgson.
- Încântat. Ed Warren. - Îmi pare bine.
- Soţia mea, Lorraine. - Îmi pare bine.
- Bună! - Bună!
Eu plec, Peg.
Spune-le copiilor că-i salut.
Sigur. Mi-a făcut plăcere.
- Mi-a părut bine. - Asemenea.
- Deci, iată-ne aici, Peggy! - Bine. Intraţi!
Suntem doar eu şi Janet aici, acum.
Ceilalţi copii stau la ei.
Aici dormeau fetele, dar n-o mai folosim.
De ce nu?
Majoritatea activităţii avea loc în camera asta.
Ne era teamă să nu păţească cineva ceva,
de aceea o ţinem încuiată.
Am înţeles că Janet a levitat. Asta s-a întâmplat şi aici?
Da, de mai multe ori. Avem şi fotografii cu asta.
Aş vrea să aud povestea de la dna Hodgson, dacă nu te superi.
Vecinii le-au donat
şi eu le-am agăţat sperând să oprească lucrurile să se mişte.
A funcţionat?
Nu. Le auzim toată noaptea.
Bună! Eu sunt Lorraine.
Te superi dacă stau jos?
Ştii de ce sunt aici?
Mama ta mi-a spus ce s-a tot întâmplat
şi sunt aici să ajut, dacă pot.
Ai vrea să vorbeşti despre asta?
Când eram cam de vârsta ta,
am vizitat-o pe mama, la spital,
şi am văzut un înger.
Da.
Stătea lângă patul unui băieţel,
îl atingea uşor pe obraz,
apoi s-a oprit.
Şi s-a uitat direct la mine.
Fireşte că mama şi asistentele nu m-au crezut,
dar eu am ştiut că a fost real.
Uite, ştiu cum e.
Ştiu cum e să-ţi pierzi prietenii, pentru că eşti diferită.
Dar mai ştiu
că o singură persoană poate schimba totul.
Dar trebuie să fii deschisă.
De unde ai ştiut că poţi avea încredere în oamenii cu care ai fost deschisă?
N-am ştiut.
Uneori am fost rănită.
Şi a durat mult timp, dar...
am găsit, în sfârşit, pe cineva care m-a crezut.
Şi ce-ai făcut atunci?
L-am luat de soţ.
Sunt atât de obosită!
Nu pot să dorm aici.
Mă duceam la infirmerie, la şcoală,
şi mă lăsau să dorm acolo,
pentru că eram atât de istovită.
Acum nu mai pot face nici asta.
Toată lumea se teme de mine.
Nu am prieteni.
Nu am unde să mă duc.
Mă face să mă simt anormală.
Orice îţi face ţie asta
vrea să te simţi aşa.
Dar de ce?
Pentru că asta îl face mai puternic.
Cam când a început asta,
Janet a început să se trezească aici, în toiul nopţii.
Aici a spus Janet că a murit Bill Wilkins, chiar aici.
De unde l-aţi luat?
Fostul meu soţ a cumpărat mobilă odată cu casa, când ne-am mutat aici.
Dacă nu vă supăraţi,
fostul soţ mai e prin preajmă?
Nu.
Îmi pare rău să aud asta.
Vreo şansă de reconciliere?
A făcut gemeni cu o femeie de după colţ.
Înţeleg că "nu".
Da, a fost greu.
A luat toată muzica în ziua în care a plecat.
- Ştiu că aşa pare uneori... - Nu, la propriu. A luat toate albumele.
Copiilor mei le plăcea să asculte colecţia lui cu Elvis.
Au trecut prin atâtea!
Şi-acum se mai întâmplă şi asta!
Da. Momentul nu e o coincidenţă.
Entităţile negative se hrănesc deseori cu suferinţa emoţională.
Le place să lovească când eşti la pământ.
Nu pare corect.
Nu, nu este.
Ştii când o să vorbească vocea?
Uneori.
Şi atunci,
ai impresia că vine din interiorul tău?
Nu.
Mai degrabă din spatele meu.
Ca şi cum aş fi folosită.
Îţi spune vreodată lucruri numai ţie?
Pe care le poţi auzi doar tu?
Ce spune?
A spus că vrea să-ţi facă rău.
Când a spus asta?
Chiar acum.
Chiar ne trebuie aia?
Am vrea să putem dovedi Bisericii că nu ea face vocea asta.
Ţinând apa în gură,
o să putem arăta că nu e o formă de ventrilogie.
Trebuie să stea în fotoliu?
Nu-mi place s-o văd stând acolo.
Ştiu că e greu, dar spiritul a arătat un ataşament faţă de locul ăla.
Va fi mai uşor pentru Ed să-l contacteze, dacă stă acolo.
O să fii bine.
Eşti pregătită?
Bănuiesc că da.
E 21 decembrie 1977.
Aici sunt Ed şi Lorraine Warren, cu Peggy şi Janet Hodgson.
De asemenea, prezent e şi Maurice Grosse.
Bun. Să începem!
Dacă e ceva aici care ar vrea să comunice cu noi,
suntem numai urechi. vorbeşte!
Ce vrei de la fata asta şi de la familia ei?
Zice că n-o să vorbească dacă vă uitaţi toţi aşa la mine.
Ciudat! Mă întreb de ce nu?
Până acum, n-a fost aşa timid.
Dacă ne-am întoarce cu spatele? Crezi că o să vorbească atunci?
Poate.
Da.
Hai să mai încercăm o dată.
Ce zici, Bill?
Ţi-am oferit intimitate. Hai să vorbeşti cu noi!
Uite că vin!
Vorbesc cu spiritul care persecută această familie?
Asta sunt?
Asta fac?
Da.
Şi am venit să-i pun capăt.
Ştii cine sunt?
Ed.
Eddie.
Edward.
Ed e în regulă.
Tatăl tău îţi spunea Edward.
Nu e adevărat.
Tata îmi spunea Ed, la fel ca toată lumea.
Hai, Bill, nu eşti psihiatru şi eu nu sunt aici ca să vorbesc despre tata.
Hai să trecem la treaba, ce zici?
De ce nu laşi oamenii ăştia în pace?
Pentru că asta e casa mea!
Nu e casa ta.
Ba este.
Am venit aici să-mi văd familia,
dar ei nu sunt aici, acum.
Pentru că eşti mort.
Dacă familia ta a trăit aici, a plecat de mult.
Unde sunt?
Nu ştiu. Dacă aş şti, poate te-aş putea ajuta.
Nu am nevoie de ajutorul tău.
Atunci de ce nu mergi mai departe?
Nu cred în asta.
De ce nu?
De ce ar fi aşa de rău să mergi în rai?
Nu
sunt
om credincios!
Am o veste pentru tine, Bill.
Nu-mi pasă în ce crezi.
Vezi asta?
Ajută... mă... să... plec!
Simţi vreo prezenţă?
Nu, dimpotrivă. Nu simt nimic.
Ar putea fi nevroză isterică.
Asta ar explica personalităţile multiple şi halucinaţiile.
Nici asta nu mi se pare corect.
Nu pot să explic. Inima îmi spune să-i cred.
Am auzit vocea aia cu urechile mele,
dar nu simt decât frica lor.
Nu pot vedea dincolo de asta.
Nu cred că pot dormi atât de departe de tine.
Ai s-o faci.
O să ai ce să aştepţi cu nerăbdare când ajungem acasă.
Scumpa mea, aş vrea să nu faci asta.
Mă ajută să dorm.
Măcar ştiu că nu plec nicăieri.
N-am fumat, mamă.
Ce?
În ziua aia, cu Camilla, la şcoală...
Ţineam ţigara,
dar nu aveam să trag un fum, jur.
Voiam doar să par cool în faţa ei.
A fost o prostie.
O, scumpo...
Îmi pare rău că nu te-am crezut.
O, draga mea!
Ajutor!
Janet!
Janet?
O, Doamne!
Janet!
- Ajutor! - Janet!
Te rog, ajută-mă!
Mamă!
Te rog! Mamă!
Janet!
Ajutor! Scoate-mă de aici!
E cineva aici!
N-o pot deschide!
Mamă!
Ajutor!
Janet!
- Ce se întâmplă? - E cineva înăuntru cu Janet!
Nu pot s-o deschid!
Adu cheia! Acum!
Janet! Rezistă!
Venim!
Am adus cheia!
Haide!
Janet, venim!
Janet!
Scoate-l de pe ea! Te rog!
Ce a fost asta?
A fost cineva aici!
L-am văzut cu ochii mei.
El i-a făcut asta fetei mele.
Asta e o muşcătură făcută lui Janet în prima noapte.
E mai ştearsă un pic, dar încă se distinge.
E foarte distinctivă.
Doi dinţi lipsă.
Exact. Şi e prea mare pentru unul dintre copii.
Crezi că a fost spiritul? Acest Bill Wilkins?
Am căutat proprietarul casei.
Se pare că tatăl proprietarului a trăit acolo.
Îl chema William Wilkins şi a murit de la o hemoragie cerebrală
în fotoliul ăla.
Tot ce a spus ea e adevărat.
Toate, informaţii publice, apropo.
Putea auzi toată povestea de la un vecin.
Şi afirmaţiile
că Janet s-a teleportat prin casă, în somn?
La fel de valabile ca cele că a levitat din pat.
A fost vreunul dintre voi acolo când s-a întâmplat?
Nu. Dar am poze şi cu asta.
Da. Aici.
Am montat camera în dormitorul fetelor
şi am aşteptat jos cu o telecomandă.
O porneam când auzeam mişcare.
Trebuie să recunosc...
Felul în care are genunchii îndoiţi şi poziţia dreaptă a corpului...
Pare că sare.
Ce vrei să spui? Aţi fost acolo aseară.
Aţi văzut cu ochii voştri.
Peggy a văzut pe cineva atacând-o pe Janet.
S-a teleportat într-o cameră
încuiată din afară, pentru Dumnezeu!
Şi vocea ei?
Cum explicăm asta?
Cred că prima dată când a făcut vocea aia
a fost în faţa camerelor de televiziune.
Cu apa în gură, n-a putut s-o facă, până n-aţi întors privirea.
Putea s-o scuipe
şi să ia altă gură înainte să vă întoarceţi.
Anul trecut m-a păcălit o familie galeză, care spunea că e posedată de demoni.
Sincer, nu ştiu ce a fost mai rău,
demonii sau oamenii care exploatează dorinţa noastră de a crede în ei.
Demonii sunt mai răi.
Trebuie să recunoaşteţi că e dubios.
Chiar crezi că inventează tot?
Şi Peggy?
Foloseşte toată povestea ca să obţină o casă mai bună.
A depus cererea deja!
Eu nu spun că e o farsă.
Uneori, ceea ce facem necesită puţină credinţă.
Să credem când nimeni altcineva n-o face.
Deci, voi chiar le credeţi?
Da. Le credem.
Dar Biserica nu poate face nimic fără dovezi. De asta avem nevoie.
O să dau nişte telefoane
să văd dacă pot face rost de videorecordere.
Între timp, eu şi Ed putem petrece timp cu Peggy şi copiii,
pentru că au nevoie să fie din nou o familie.
- Bună, mamă! Ne-am întors! - De ce v-aţi întors? Ce-s astea?
- Dl şi dna Warren ne-au cumpărat discuri. - Cu Elvis!
O, "Blue Hawaii"!
Sper că nu te superi. Puţină cultură americană.
Deloc!
- Janet! - Billy!
Mi-a fost dor de tine.
Mi-a fost dor de voi.
A fost vreodată vreunul dintre voi intimidat de un dur?
Pete, de la şcoală.
Se ia mereu de Billy.
Şi ce faci când se întâmpla asta?
Ei mă apără.
Bine, pentru că spiritul din casă e ca durul ăla.
- Da. - Şi i s-a pus pata pe Janet.
Trebuie să-i luaţi ei apărarea, aşa cum ţi-o iau şi ţie.
Familia e unită.
Asta, pe de altă parte, e o cauză pierdută.
Fir-ar al naibii!
Tot felul de lucruri au încetat să mai meargă, fără motiv.
O să avem muzică aici, într-un fel sau altul.
A cui e chitara aia?
A fost a tatălui meu, dar a spus că mi-o dă mie.
Te superi?
Nu.
Sunt un pic ruginit, aşa că... Promiteţi-mi că n-o să râdeţi!
Mai ales tu.
Mulţumesc.
Să nu râdeţi!
Bună, Peggy! Am venit.
Toată lumea acum!
Mulţumesc foarte mult.
E atât de mică şi de uşoară!
De ce faci asta?
De ce ajuţi oameni ca noi?
Când erai mică, ţi-a fost vreodată teamă că s-ar putea ascunde ceva sub pat?
Da?
Patul meu avea ceva dedesubt.
Da.
Ceva m-a apucat de mână şi m-a trântit pe jos.
Era prea întuneric să văd ceva, dar am fugit glonţ de-acolo!
Ştii ce a făcut tata?
M-a târât înapoi în cameră şi mi-a spus că trebuie să-mi înfrunt temerile.
Şi eu eram mort de frică.
Dar mi-am amintit ce-mi spusese o călugăriţă la Catehism.
"Dumnezeu va fi alături de toţi cei la nevoie."
Am înşfăcat crucifixul ăsta de pe noptiera mea
şi i-am spus celui de sub pat
că mai bine pleacă, sau Dumnezeu o să-l cotonogească.
Cel mai bun lucru pe care l-a făcut tata pentru mine.
Fireşte, a făcut-o, pentru că nu m-a crezut.
Mi-a luat ani de zile să găsesc pe cineva care să mă creadă.
Şi ştii ce am făcut atunci?
Ai luat-o de soţie?
Deci ai mai auzit povestea asta?
Bine.
Cum merge aici?
Am terminat aici.
Am reparat şi uşa de la dulap.
Dacă vrei, m-aş putea uita la maşina de spălat.
O, nu, nu ţi-aş putea cere asta. E dezastru acolo.
Hai, cât de rău poate fi?
Fir-ar al naibii!
E încă linişte acolo?
Da. Slavă Domnului!
Ar fi ceva, nu?
Dacă am putea dovedi, fără nicio îndoială,
că există o viaţă după asta?
Ar fi istoric.
De-asta faci asta? Vrei să faci parte din ceva istoric?
Ăsta nu e un laborator, e casa cuiva.
Şi cred că a ajuta acea familie e singurul lucru care contează.
Nu, îmi pare rău, n-am vrut să spun asta.
Fiica mea a murit într-un accident de maşină acum câţiva ani.
După aceea, am început să trăiesc nişte experienţe.
Cred că voia să comunice cu mine.
Şi, da, ar ajuta să ştiu că e...
Nu ştiu.
...undeva.
Nu e asta.
Perfect!
Cred că am găsit-o.
E chiar aici.
Vino s-o iei! Margaret!
Bine.
Cred că am găsit-o.
Bine.
Aşa!
Ce e aia?
Ed, e ceva în spatele tău.
Ce e?
Dumnezeule!
Peggy!
M-a apucat.
El era. A încercat să mă tragă dedesubt.
O, Doamne! Uite!
- Doamne, te-ai zgâriat. - Nu e zgârietură, e o muşcătură.
M-a muşcat. Ca pe Janet.
Janet, îmi mai dai unul?
Janet?
Ce e?
Nu-l vezi?
Ce?
În bucătărie.
Spune-mi ce vezi!
Se joacă cu cuţitele,
se ascunde în întuneric.
Johnny! Johnny, ce faci?
Johnny, nu! Nu te duce!
Mai ştii ce a spus dl Warren?
Nu-l putem lăsa să ne intimideze.
Asta e casa noastră.
Johnny! Johnny, te rog, întoarce-te!
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Janet a dispărut! Era chiar aici!
Haide!
- Mama! - Johnny!
Ed! Ce se întâmplă?
Mamă!
Mamă, Johnny e acolo!
Nu!
Johnny!
Dă-te înapoi!
Haide!
Unde sunt? Unde sunt? Johnny!
Johnny!
Dragule!
Dragule, vino încoace!
Eşti bine?
E în regulă, dragule.
E în regulă.
Unde e Janet?
Janet!
Aud ceva aici!
Ed, ai grijă la...
Nu... lasă...
E în regulă, e în regulă. Haide, haide!
Haide! Haide!
Bine. Ai grijă!
Încet!
Bine.
Draga mea, e în regulă.
E în regulă, mama e aici. Mama e aici, scumpo.
Cum a intrat acolo?
E în regulă acum. Ce e aia?
E în regulă.
Se poate?
Ce e?
Se preface.
Poftim?
Am dovezi.
S-a zis cu credinţa!
Ce?
Fata mea n-a inventat asta. Am văzut lucruri.
A fost prinsă falsificând un eveniment.
Nu, nu se poate. L-aţi văzut acolo?
Cum poate o fată de 12 ani să arunce o masă?
S-a terminat. Înţelegi?
De dragul fiicei tale, nu face situaţia mai grea decât este deja.
Nu putea face asta singură.
Cum îndrăzneşti?
Crezi că eu am pus-o să facă asta?
Şi poliţia? E şi ea implicată?
Nu, e în regulă.
Şi voi doi?
Voi ne credeţi, nu?
Noi vrem să ajutăm.
Dar Biserica o să vadă clipul ăla şi totul se va termina.
Vrea să se distanţeze şi de ce aduce cu o farsă.
Aş vrea să plecaţi, vă rog.
Nu, hai, plecaţi!
Plecaţi toţi!
Afară!
Poate ai putea să contactezi tu spiritul.
Să iei tu legătura cu el.
Nu pot. Crede-mă, am încercat.
Îmi pare rău, nu simt nimic aici.
Deci asta e tot?
Le întindeţi o funie de salvare şi după aia o aruncaţi?
Nici nouă nu ne place asta.
O să spunem Bisericii tot ce am văzut,
dar singura dovadă concretă pe care o avem
e un videoclip cu Janet falsificând un incident.
Da, dar au fost zeci de incidente reale.
Poate vrei asta.
Doar pentru că l-a falsificat pe ăsta nu schimbă faptul că...
Nu, schimbă totul.
Suntem trimişii Bisericii aici.
Ne-ar fi chemat chiar dacă Peggy nu ne cerea să plecăm.
Ai făcut treabă bună aici, Maurice.
Ai fost alături de ei când n-a fost nimeni altcineva.
Mulţumesc.
Dar uneori trebuie să ai puţină credinţă.
Să crezi când nimeni altcineva n-o face.
Nu mi se pare în regulă.
Ştiu.
Drum bun!
Chiar ai făcut asta?
Dar de ce?
A spus că o să vă omoare,
dacă nu-i fac să plece.
Nu ţi se pare cam convenabil
să fi falsificat incidentul
exact în camera din casa spre care era îndreptată camera video?
Da...
Fir-ar să fie!
BANDĂ AUDIO
Lorraine...
Ajută-mă cu recorderele!
Ruleaz-o şi pune-o de la început.
Bine.
Mai ştii mesajele alea ciudate de la Janet?
- Ştii tu, de la Bill? - Da.
Au fost două, nu?
Uite-l pe primul!
Ajută... mă...
...să... plec!
Ajută... mă... să...
...plec!
- Am crezut că se referă la el, nu? - Da.
Ascultă-l pe al doilea!
Nu... Lasă...
Nu...
Dacă am dreptate...
Ajută... mă... Nu... mă... lasă... să... plec...
Am venit aici să-mi văd familia.
Dar nu sunt aici, acum.
Cred...
...că aş vrea să plec acum.
- Dar nu pot. - De ce nu?
O vrea. Atât de tare!
Aproape o are.
Spune-mi cum să-l opresc.
Ţi se dă...
...şi sunt luat.
Am fost acolo, la prima ta suflare.
Nu m-ai cerut...
...dar te urmez...
...până la moarte.
Stai! Nu înţeleg.
Te rog...
Doamne!
Sângerezi!
Ce se întâmplă?
Spiritul bătrânului e doar un pion.
E un sclav care să clatine voinţa lui Janet.
Sclav? Al cui?
Al cuiva inuman.
Ceva care a luat o formă blasfematoare, ca să-mi atace credinţa.
E o prezentă demonică în casa aia.
Trebuie să-l chemi pe Vic înainte să plece. Trebuie să ne întoarcem.
Bine.
Mamă, ajută-mă, te rog! Mamă!
Te rog, mamă, ajută-mă!
Pentru Dumnezeu, lasă-ne în pace!
Margaret!
O, Dumnezeule!
Margaret, nu!
Haide, Johnny! Eşti bine?
Hai să ieşim de aici!
Hai să ieşim!
Duceţi-vă la Peggy!
Ce, tu nu vii?
N-o pot lăsa pe Janet!
- Nu! Janet! - Mamă!
Janet!
Nu înţeleg.
Întâi ai spus că nu e real, acum e?
Nu vedea din cauza spiritului inuman.
Spiritul bătrânului n-a putut ieşi până n-am părăsit casa.
Tot ce au trăit a fost o manifestare demonică.
Bătrânul, Omul Încovoiat sunt doar o faţadă,
ca să nu vedem adevăratul rău din casă.
În viziunea mea, a vrut să mă ajute, dar îi era prea frică.
Şi a spus un fel de ghicitoare.
Ceva de genul: "Ţi se dă şi sunt luat."
"Am fost acolo la prima ta suflare."
"Nu m-ai cerut..."
"dar te voi urma până la moarte."
Numele tău. Nu l-ai cerut, ţi s-a dat, când te-ai născut.
Asta e! Dacă-i ştim numele, îl dominăm şi-I putem alunga.
Sigur, dar nu-i ştim numele.
Poate că da.
De ce altfel ne-ar da indiciul ăsta?
Probabil crede că îl ştim cumva.
Şi ce faceţi acum?
Un spirit inuman destul de puternic, încât să întunece viziunea lui Lorraine
e mai mult decât un adversar.
Trebuie s-o ducem pe Janet la Biserică înainte s-o omoare.
Janet!
Ce s-a întâmplat?
Janet!
- Lasă-ne să intrăm! - Slavă Domnului că aţi venit!
- Janet e acolo! - Haide!
La naiba!
- Ed! Eşti bine? - Da!
Mă duc în spate!
Nu! Ed! Nu!
Ed, nu, nu, nu!
O să vin cu tine!
- Peggy, stai aici! - Janet!
- Aşteaptă în maşină, cu copiii! - Janet!
Ascultă-i!
Treceţi în maşină!
Intră, hai! Şi tu, Peggy. Haide!
Ed?
Haide!
Ed!
Nu se deschide!
Lasă-mă pe mine să încerc!
- Trebuie s-o spargem! Sparge-o! - Aşteaptă aici!
Ed, iubitule, aşteaptă acolo!
Aşteaptă! Vic se întoarce imediat.
Nu pot să aştept. Mă duc înainte.
Nu, Ed, nu! Opreşte-te!
Nu te poţi lupta cu asta singur.
Are nevoie de ajutorul nostru!
Ed, te rog! Te rog, aşteaptă-mă!
Te rog, aşteaptă-mă!
Nu pot să te pierd. Mi-e foarte frică.
Ştiu.
Şi mie.
Dar trebuie s-o ajut.
Şi viziunea mea?
Ştiu că ţi-am promis ceva, iubito...
...dar trebuie să fac asta.
Te iubesc, Lorraine.
Ed, nu! Nu!
Opreşte-te! Nu!
Ed!
Nu!
Nu! Opreşte-te!
Ed! Să mă ajute cineva!
Dă-te!
Dumnezeule!
Janet, unde eşti?
Haide!
Ajutor!
Janet!
Ajută-mă!
Janet
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh...
Cum te cheamă?
Îţi ştiu numele.
Te-am întrebat.
Spune-mi cine eşti!
Şi mi-ai spus.
Mi-ai spus numele tău.
Şi eu l-am notat.
Îmi trebuie biblia mea!
De ce? Ce se întâmplă?
SFÂNTA BIBLIE
Numele demonului ne dă putere asupra lui.
V...
...A... L...
...A... K.
Valak.
Janet!
Janet?
A fost odată un om încovoiat
Ce pe-un drum încovoiat a umblat
Peste un peni încovoiat a dat La baza unui gard încovoiat
O mâţă încovoiată a cumpărat Care a prins un şoarece încovoiat
Şi trăiau toţi laolaltă Într-o căsuţă...
Vic! Lasă-mă să intru!
- Aşteaptă, Lorraine! Lasă-mă să încerc! - Mă duc! Nu!
- Lasă-mă pe mine să intru. Lorraine! - Ed!
Lorraine!
Ed!
Janet!
Janet! Nu! Nu!
Te-am prins.
Haide!
Nu!
Janet!
Ed!
Lorraine!
Ed!
Numele tău îmi dă puterea să te stăpânesc, demonule!
Şi îţi ştiu numele!
Eşti Valak!
Profanatorul,
păgânul, marchizul şerpilor!
În numele Tatălui, al Fiului, şi-al Sfântului Duh...
te condamn să te întorci în iad!
Nu!
Ed!
Haide!
Bine. E în regulă.
Ed, eşti bine?
Vezi ce e cu ea!
Janet?
Doamne! E bine?
Chem o ambulanţă.
Janet, ridică-te, draga mea!
Aşa.
Trage adânc aer în piept!
Trage adânc aer în piept! Aşa!
Eşti bine?
O să fie bine.
- Arată bine? - Da, e bine.
Ai salvat-o.
Nu.
Tu ne-ai salvat pe noi.
Nu ţi-am spus eu că aşa a fost menit?
Dar ai avut încredere în mine.
N-aş fi reuşit fără tine.
Mersi că v-aţi întors.
Hai, stai jos! Stai jos!
Asta m-a păzit de rele...
de când eram copil.
Vreau să ţi-l dau ţie.
Şi, când creşti mare...
...găseşte pe cineva care are nevoie de el şi dă-i-l!
S-a făcut?
Sunt aşa de norocoasă!
Ai spus că o persoană poate schimbă totul.
Dar...
...eu am două.
BÂNTUIREA DIN ENFIELD AVEA SĂ DEVINĂ
UNUL DINTRE CELE MAI DOCUMENTATE CAZURI DIN ISTORIA PARANORMALULUI.
PEGGY HODGSON AVEA SĂ CONTINUE
SĂ LOCUIASCĂ RESTUL ZILELOR ÎN CASA DE PE STRADA GREEN.
ÎN 2003, A MURIT ÎN LINIŞTE ÎN TIMP CE STĂTEA ÎNTR-UN FOTOLIU, ÎN SUFRAGERIE,
EXACT ÎN ACELAŞI LOC ÎN CARE MURISE BILL WILKINS CU 40 DE ANI ÎNAINTE.
Bine.
ATENŢIE! NU DESCHIDEŢI SUB NICIO FORMĂ
INTERVIUL LUI ED WARREN cu JANET ŞI MARGARET (ÎNREGISTRARE REALĂ)
Spune-mi despre început, despre prima noapte a păţaniei tale.
Ce făcea fratele tău?
Fraţii se jucau şi pierdeau vremea. Nu ştiu sigur.
FAMILIA HODGSON
- Le era frică? - Da, erau îngroziţi.
Janet? Şi Janet?
Când vine de la tine, Janet, simţi ceva în gât?
SOŢII WARREN
- Nu. - Nu simţi nimic?
- Acum, mă uit la Janet. - Nu vă certaţi!
Şi vocea vine de la ea, dar gura nu i se mişca, nu se mişca nimic.
Opreşte!
Ştiu...
Janet, îmi poţi spune când o să vorbească vocea prin tine?
Nu. Nu, niciodată.
Ştii cine sunt? Ştii cum mă cheamă?
Da. Ed. Ed!
Erai creştin?
Nu! Ştii asta!
În ce an ai murit? Mai ştii?
- Da, am murit. În '61, - Spune-i!
1961.
FAMILIA DIN ENFIELD BÂNTUITĂ DE UN POLTERGEIST
TRĂIND PRINTRE DEMONI 2
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/fcyx5 Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari