Când un bărbat iubeşte o femeie,
Nu se mai poate gândi la nimic altceva,
Ar schimba lumea pentru lucrul frumos pe care l-a descoperit.
Chiar dacă-i nebună, el nu poate vedea asta,
Ea nu poate să greşească,
Îi întoarce spatele şi celui mai bun prieten
Dacă el o umileşte.
Când un bărbat iubeşte o femeie,
Îşi cheltuie şi ultima leţcaie
Încercând să obţină tot ceea ce îşi doreşte.
El ar renunţa la tot confortul
Şi ar dormi afară în ploaie,
Dacă ea i-ar spune că asta trebuie să facă.
Ei bine, bărbatul ăsta-s eu şi te iubeşte, femeie.
Ţi-aş da tot ce am
Ca să încerc să păstrez dragostea ta de primă clasă.
Iubito, te rog, nu te purta urât cu mine.
Când un bărbat iubeşte o femeie
Din adâncul inimii sale,
Ea îi poate aduce o mulţime de necazuri.
Dacă-şi bate joc de el şi îl ia drept prost,
El e ultimul care va afla
Căci ochii care iubesc nu pot vedea prea multe.
Când un bărbat iubeşte o femeie
Aşa, frate.
Bun. Aşa...
şi aşa!
De la cricket am îndemânarea asta, iubito.
Îl vrei?
Desigur.
Nu-i nimic dacă nu-l vrei.
Să ştii, n-o să mă supăr. Jody nu se supără niciodată.
- Cum ziceai că te cheamă? - Jude.
Jude. Să ştii că ţi se potriveşte, Jude.
- Ursuleţul? - Dă-l dracu' de ursuleţ.
Numele: Jude.
Şi zici că te cheamă Jude, aşa-i?
Trebuie să fac un pipi, Jude.
Pe-aici.
Jude în iunie
Oh, Jude, iubita mea
Stai aici. Să nu fugi, Jude.
Cred că nu mă cunoşti. Sau mă cunoşti?
- Şi dacă te-aş cunoaşte? - Ai fi ştiut că nu voi fugi.
Oh!
N-am mai făcut niciodată pipi ţinând o fată de mână, Jude.
Zău?
- Ştii ceva? - Spune-mi Jody.
E drăguţ.
Nu aici.
- Cui îi pasă? - Nu poţi şti niciodată.
- Ba ştiu întotdeauna. - Ai răbdare.
- Lumea. S-ar putea uita. - Lasă-i să se uite.
- Vino şi ia-mă, soldatule. - Cum zici tu, Jude.
Ce naiba...
Dă-te de pe mine. Dă-te.
Pune-i-l! Pune-i-l.
Haide!
Jude!
Deci, cum te cheamă, soldatule?
- Du-te dracu'. - Da.
Situaţia e simplă.
Ai fost luat ostatic de către Armata Rebublicană Irlandeză.
Ne-au luat pe unul dintre conducători şi l-au dus la interogatoriu în Castlereagh.
I-am informat că dacă nu-l eliberează în trei zile,
vei fi împuşcat.
Vei fi tratat ca un oaspete până la noi evenimente.
Ai ceva de zis?
Daţi-i o ceaşcă de ceai.
Vrei o ceaşcă de ceai?
Mulţumesc, Jude.
Vezi dacă vrea ceva.
Vrei ceva de mâncare?
Hei.
Cum era tipul?
Un ticălos excitat.
I-ai dat-o?
Sunt anumite lucruri pe care nu le-aş face pentru patrie.
Vezi ce face.
Nu pot.
Dă-i un ghiont, fă-i ceva. Vezi dacă mai trăieşte.
- E bine. - Nu s-a mişcat de 12 ore.
Haide. Ai inimă.
Ticăloasa naibii! Ticăloasa naibii!
Târfa dracului!
Daţi-mi un cuţit! Îi scot inima nemernicului!
Daţi-mi un cuţit! Iisuse!
Te simţi bine?
- Animalul dracului. - Haide, Jude.
Cum adică "Haide, Jude"? S-a aruncat pe mine!
Mda.
- Asta e o treabă dură. - Cineva trebuia să o facă.
Nu, n-am păţit nimic.
Tocmai mă gândeam la tine.
- Ştii ceva, Fergus? - Ce?
Unul dintre voi m-a făcut s-o vreau.
Care?
Stai acolo. Ia-o la stânga.
Continuă să mergi. E bine.
Ocoleşte, ocoleşte prin stânga ta.
Deschide uşa.
Mişcă-te spre stânga.
Păşeşte înăuntru. Asta a fost totul.
Ascultă, soldat, ar trebui să mănânci ceva.
- Nu pot. - Cum adică, nu poţi?
Nu pot mânca printr-un sac de pânză.
Ce bine e. Ce bine.
Aici.
La naiba, omule! E o farsă!
- Cum adică e o farsă? - Ţi-am văzut faţa aia nenorocită!
Da, şi cum ţi se pare că arăt?
Eşti unul cam de 1,80 m cu un zâmbet de ucigaş
şi cu o faţă de copil.
- Zău? - Da.
Şi ai ochi căprui.
Tu eşti ăla frumos.
- Mulţumesc, arătosule. - A fost plăcerea mea.
La naiba, nu pot respira, omule.
Poartă-te creştineşte, vrei?
Spune-i să-mi dea jos gluga, iubito.
Cum de-ai ştiut că era ea?
Îi pot simţi parfumul.
Vezi tu, dacă-ţi dăm gluga jos, vom fi nevoiţi să te împuşcăm.
Aşa, ai şanse 50% să scapi teafăr.
Credeam că mă placi, ticăloaso.
A fost bine cât am fost împreună.
Ce fată de treabă.
Te rog, omule.
Mă sufoc aici. Scoate-mi-o.
- Nu putem să i-o scoatem? - Trebuie să stăm cu el.
Ţine. Păzeşte-l.
Omule, nu mă lăsa cu ea!
E primejdioasă!
Peter, pot să-i scot prizonierului gluga?
De ce vrei să faci asta?
- Tâmpitul se sufocă. - Şi?
- Oricum ne-a văzut feţele. - Ţie ţi-a văzut faţa.
Da, dar a văzut-o şi pe Jude. Peter...
Dacă pe tine nu, nici pe mine nu mă deranjează să fii văzut.
- Dar tu vei fi singurul văzut. - În regulă. Mulţumesc.
E decizia ta.
- Lasă-l pe seama mea, Jude. - Cu plăcere.
Mulţumesc, soldat.
Niciodată nu m-am gândit că aerul proaspăt ar fi atât de bun.
Dacă mi-ai dezlega şi mâinile, aş putea să mănânc singur.
Nici să nu te gândeşti.
Glumeam doar.
Ştii, doar în privinţa unui singur lucru m-am înşelat.
- Şi care-i ăla? - Nu eşti prea arătos.
- Nu? - Nu. Nu eşti deloc chipeş.
- Încerci să-mi faci inimă rea? - Nu.
- Ăsta-i adevărul. - Aş putea zice şi eu asta despre tine.
- Ai spune tu asta? - Dar n-o voi face.
Suntem mai politicoşi prin părţile astea.
Am observat.
- Hei. - Ce mai e?
Va trebui s-o faceţi, nu-i aşa?
- Ce să facem? - Să mă ucideţi.
Ce te face să spui asta?
Ăia n-au să-l elibereze pe tipul vostru
şi va trebui să mă omorâţi.
- Au să-i dea drumul. - Punem un pariu?
- Nu-mi plac pariurile, omule. - Şi chiar dacă s-ar întâmpla aşa,
nu puteţi să-mi daţi drumul, pur şi simplu.
- De ce nu? - Nu stă în firea voastră.
Ce ştii tu despre firea mea?
Vorbesc despre ai voştri, nu despre tine.
Ce naiba ştii tu despre ai noştri?
Ştiu doar că sunteţi duri cu toţii, nişte ticăloşi greu de păcălit,
şi nu stă în firea voastră să-mi daţi drumul!
Vrei să taci, naibii, din gură?
Ascultă.
Ştii ce-i nostim?
- Nu. Ce anume? - Nici măcar nu-mi plăcea fata.
Nu te uita aşa la mine.
Nu e genul meu.
Nu?
Nu.
- Vino-ncoa'. - Nu.
Vino-ncoa'.
Vreau să-ţi arăt ceva.
- Ce anume? - În buzunarul din interior.
Scoate-mi portmoneul.
Deschide-l.
Înăuntru e o fotografie.
Nu, nu aia.
Mai este una.
Uite, ea e genul meu.
- Ar fi genul oricui. - Nici să nu te gândeşti, fraiere.
- De ce nu? - E a mea.
Şi oricum, nu vă potriviţi.
- Nu? - Absolut deloc.
E nevastă-ta?
Mda. S-ar putea spune şi aşa.
- Faceţi o pereche drăguţă. - De parcă eu nu ştiu.
Şi-atunci ce căutai la agăţat prin bâlci?
Voi mi-aţi înscenat asta, fraierilor.
Ticăloasa aia.
E prietenă de-a mea.
Bine. Doamna aia drăguţă.
Ne-am întâlnit într-un bar.
Şi mă întreb eu:
"Ce naiba caut aici?"
- Ce naiba cauţi aici? - Am fost trimis.
- Puteai să refuzi. - Nu puteam, semnasem deja.
- De ce ai semnat? - Era vorba de-o misiune.
Ah, da, o misiune.
Aşa că am fost trimis în singurul loc din lume
unde ţi se spune "negrotei" în faţă.
N-ar trebui să pui la suflet.
"Caţără-te-n bananierul tău, negroteiule."
Degeaba le spuneam că sunt din Tottenham.
- Şi-ţi place cricketul? - Cel mai frumos sport din lume.
Te-ai uitat vreodată la hochei pe iarbă?
Jocul ăla în care o gaşcă de irlandezi se pocnesc cu nişte beţe unul pe celălalt?
- Cel mai fain joc. Cel mai rapid. - Las-o baltă.
În Antigua cricketul e jocul negrilor.
Copiii încep să-l joace de la doi ani.
Tata îmi arunca mingi cu efect încă de când aveam cinci ani.
Apoi ne-am mutat în Tottenham şi n-a mai fost la fel.
- N-a mai fost la fel? - Jocul era dur acolo.
Nu ca cel de-acasă.
Deci, irlandezule, când o să mă-mpuşti,
să-ţi aduci aminte c-o să scapi de un jucător de cricket al naibii de bun.
O să ţin minte asta.
Oh, şi apropo...
Nu-mi mai spune "irlandez". Mă cheamă Fergus.
Mă bucur că te-am întâlnit, Fergus.
E plăcerea mea, Jody.
Stai. Aşteaptă. Aşteaptă!
Uşurel. Ia-o încet. La copacul ăla din vale.
La copac... la copac.
Aşa.
- Va trebui să-mi dezlegi mâinile. - Nu pot.
Nu poţi?
Atunci va trebui să-mi scoţi scula din pantaloni, nu?
Hai, măi, omule! Fac pe mine.
Scoate instrumentul afară. Mor aici.
Va trebui să m-aplec în faţă, altfel mă stropesc peste tot.
Eşti bun să mă ţii de mâini?
Chiar c-a meritat aşteptarea.
- Vrei să te grăbeşti? - Lucrurile astea iau timp, Fergus.
E uimitor cum detalii atât de nesemnificative
capătă o aşa mare importanţă, nu-i aşa?
Acum, bag-o la loc.
- Mai lasă-mă-n pace. - N-o pot face singur!
E doar o bucată de carne.
La naiba, n-o să iei nicio boală!
Mulţumesc.
Am avut gonoree acum doi ani.
- Plângăcioşii au ajuns în Ulster. - Hai, mai taci!
Dar, una peste alta, mi-a fost învăţătură de minte.
- Vrei să intri în casă? - N-am vrut să te jignesc, Fergus.
Fergus.
- Da, ce-i? - Îmi pare rău.
Ştiu că nu ţi-a fost prea uşor.
Plăcerea a fost a mea.
Ba nu, plăcerea a fost a mea.
Crede-mă, a fost plăcerea mea.
- Ce naiba se întâmplă aici? - Nimic, omule.
Doar m-a scos afară. Pentru un pipi.
Pune-i nenorocita aia de glugă.
- Ce naiba-i asta? - Nimic.
E un om cu simţul umorului, asta-i tot.
Când eşti de serviciu, îţi ţii, naibii, gura-nchisă.
- Du-te şi dormi un pic. - Da, du-te şi dormi un pic.
A spus ceva?
Nu te-a făcut să râzi?
Poftim, mănâncă ceva de dimineaţă.
Bună dimineaţa, Fergus.
- Îţi ştie şi numele? - Da, eu i l-am spus.
Sunteţi toţi acolo? Hai dincolo.
Am spus să vii dincolo!
Mă întorc repede, Jody.
Să ai cât mai puţin de a face cu prizonierul ăsta!
Da, bine...
- Şi ştii de ce? - De ce?
Pentru că mâine va trebui să-l împuşcăm, de aia.
Ăia îţi fac necazuri, Fergus?
Se mai întâmplă.
Există două tipuri de oameni:
cei care dau şi cei care iau.
Scoate-mi gluga, omule.
E bine.
Înţeleg.
Te deranjează dacă flecăresc în continuare?
Înţeleg din tăcerea ta că nu.
Sunt două tipuri, Fergus:
scorpionul şi broasca.
Ai auzit vreodată de ei?
Un scorpion voia să treacă râul, dar nu ştia să înoate.
Vede o broască şi o roagă să-l treacă dincolo.
Broasca zice, "Dacă te trec dincolo ducându-te pe spinare,
mă vei înţepa."
Scorpionul răspunde, "N-am niciun interes să te înţep
căci fiind pe spinarea ta, ne-am îneca amândoi."
Broasca se gândeşte o vreme la spusele scorpionului şi acceptă să-l treacă râul.
Ia scorpionul în spate, înfruntă apele,
şi la jumătatea drumului simte o înţepătură arzătoare în spate...
Realizează că scorpionul a înţepat-o în ciuda celor zise.
Şi cum se duceau spre fund,
broasca îi strigă,
"De ce m-ai înţepat, d-le Scorpion?
Acum ne vom îneca amândoi."
Scorpionul răspunde,
"Nu m-am putut stăpâni. Asta e firea mea."
Şi ce vrea să însemne asta?
Înseamnă ce înseamnă.
Un scorpion face ceea ce-i stă în fire.
Scoate-mi gluga, omule.
- De ce? - Pentru că eşti om de treabă.
Şi aşa-i firea ta.
Vezi? Am avut dreptate în privinţa ta.
Nu fi atât de sigur.
Jody are întotdeauna dreptate.
Omule, unde ţi-ai dori cel mai mult să te afli acum?
- Nu contează unde. - Haide, omule.
Dacă s-ar termina mizeria asta.
Să beau o bere la "Rock".
N-ai deloc imaginaţie, Fergus.
Gândeşte-te la ceva mai... fascinant.
Cum ar fi?
Cum ar fi... să bei o bere la "Metro".
- Să beau două beri la "Rock". - Să beau o bere la "Metro"
şi Dil să bea o margarita.
- Cine-i Dil? - O prietenă deosebită.
Oh, da.
- N-avem mari pretenţii, noi doi. - Da, aşa-i cel mai bine.
Dar voi, tipilor, nu luaţi pauză niciodată, nu-i aşa?
- Dar voi? - Noi, da.
Ne satisfacem serviciul şi după aceea, gata.
În schimb voi, nu încetaţi niciodată, aşa-i?
Noi nu privim lucrurile astfel.
Adesea mă întreb cum le priviţi.
- Depinde în ce crezi. - Tu în ce crezi?
În faptul că voi n-ar trebui să fiţi aici.
- Doar atât? - Da.
- Pune-i aia pe cap, Fergus. - Îi este cald!
Nu contează că-i este cald. Numai acoperă-i mutra fraierului.
N-ai niciun pic de suflet, femeie!
Acoperă-ţi faţa!
- O cauţi cu lumânarea, Fergus. - Bine, bine.
E un bun soldat...
Ţi-am spus să taci, naibii, din gură!
- El crede în viitor. - Zău?
Eşti lovit rău?
Nu prea rău.
Femeile înseamnă necazuri.
- Ştiai, Fergus? - Eu, nu.
Unele asta fac.
Nu se poate stăpâni.
Dil... ea nu face rău, nu produce necazuri niciodată.
- Îţi plăcea de ea? - Foloseşte prezentul, te rog.
O iubesc...
oriunde s-ar afla.
Mă gândesc la ea în clipa asta. Vrei să te gândeşti şi tu la ea?
N-o cunosc.
Vreau să faci ceva pentru mine.
Ce?
- Dacă mă vor omorî... - Nu gândi în felul ăsta.
Dar o vor face,
la fel de sigur cum noaptea vine după zi.
N-au încotro.
Vreau ca s-o găseşti.
Să-i spui că m-am gândit la ea.
- Vezi dacă-i bine. - N-o cunosc.
Ia-i fotografia. E...
Vino-ncoa'. E în buzunarul interior.
Ia-l cu totul. N-o să mai am nevoie de el.
Ţi-am spus să nu mai vorbeşti în felul ăsta.
Du-te la coaforul lui Millie din Spittalfields.
Du-o la "Metro" şi ia-i o margarita.
Nu trebuie să-i spui cine eşti.
Îi spui doar că Jody s-a gândit la ea...
Încetează!
Voluntar?
Avem nevoie de tine înăuntru.
Am auzit că vorbiţi.
Ei utilizează tot felul de şmecherii învăţate ca să te facă să vorbeşti.
Va trebui s-o faci mâine dimineaţă.
Te descurci cu asta?
- M-am oferit voluntar, nu? - Bine.
Am început să mă îndoiesc de tine după ce s-a întâmplat în ultimele zile.
- Nu eşti singurul. - Linişteşte-te, fato.
Mai bine ai trage un somn bun la noapte, Fergus.
- Peter. - Ce e?
Cer permisiunea să păzesc eu prizonierul la noapte.
- Eşti nebun. Nu-l lăsa, Peter. - Tacă-ţi fleanca, Jude.
- De ce vrei să faci asta? - M-ar face să mă simt mai bine.
- Eşti sigur de asta? - Da, sunt sigur.
Bine. Eşti om de treabă, Fergus.
- Nu plânge. - Îmi... pare rău.
Ajută-mă.
- Cum anume? - Nu ştiu.
Nu ştiu.
Numai ajută-mă.
Dă-mi o ţigară.
Nici măcar... Nici măcar nu fumez.
Mi s-a părut lucrul cel mai potrivit de făcut.
- Acum, culcă-te. - Nu vreau să dorm.
Povesteşte-mi ceva.
- Ce? - O poveste.
- Ca cea cu broasca? - Şi scorpionul?
Nu. Nu.
Povesteşte-mi altceva.
- "Când eram copil... - Şi?
"Gândeam ca un copil.
Dar când am devenit bărbat,
am dat deoparte chestiile copilăreşti."
Ce înseamnă asta?
Nimic.
Nimic?
Povesteşte-mi ceva.
Orice.
Nu prea ştii multe, aşa-i, Fergus?
Eu?
Nu.
Nu-s prea bun la asta.
Haide, ridică-te.
Ia-o la dreapta.
Bine, ridică piciorul. O treaptă.
Bine, ia-o la dreapta.
Mergi înainte. Treaptă.
Acum, fă stânga.
Doresc să-ţi spun, în numele I.R.A...
Lasă-l în pace!
Scoate-mi gluga, Fergus.
Nu.
Vreau să te văd doar o clipă, te rog. Te rog.
Nu mă omorî ca pe un animal.
Mă bucur c-o faci tu.
Şi ştii de ce, Fergus?
- De ce? - Fiindcă eşti prietenul meu.
- Şi vreau ca tu să mergi la "Metro". - Taci din gură, acum!
Hocheiul e un joc rapid, nu, Fergus?
Cel mai rapid.
- Mai rapid decât cricketul? - Cricketul are viteza melcului.
Deci dacă aş fugi n-aş putea sub nicio formă să te întrec, nu?
- Nu vei fugi! - Dar dac-aş fugi...
n-ai împuşca un frate pe la spate.
Jody!
- Ticălos nenorocit! - Ce-ai spune dac-aş fugi mai repede?
- Am zis să te opreşti, ticălosule! - Mai întâi, prinde-mă.
Ştii, puteam s-alerg o milă,
patru ture de teren.
- Cum ziceai, jocul ăla? - Hochei!
- Cum? Cum? - Hochei!
Ţi-am spus că eram rapid?
Nu face asta.
Jody!
Toată lumea, alinierea! După mine!
Repede, pe-aici!
Jude! Fugi!
Fergus.
Te-ai întors iar la bicicletă, Tommy?
- Cum o mai duci? - Bine.
- Ai observat că nu am întrebat nimic. - Înţelept din partea ta, Tommy.
Bine, atunci. Îmi place înţelepciunea.
Deci, de ce anume ai nevoie, Fergus?
- Vreau să trec dincolo de mare. - Chiar aşa?
Vreau să mi se piardă urma pentru un timp.
Da.
Ştiu pe cineva care transportă vite la Londra.
Închidem.
Sunteţi surd?
- Ne vedem mâine, Dil. - Pa.
- Doriţi ceva anume? - Să-mi scurtaţi un pic părul.
Poftiţi.
- M-a recomandat cineva? - S-ar putea spune şi aşa.
- Cine? - Un tip cu care lucrez.
- Cum îl cheamă? - Apa nu vă strică oja de pe unghii?
- Şi ce vă pasă de asta? - Nu, nimic.
- Sunteţi american? - Nu.
- Englez nu sunteţi. - Nu.
- Scoţian? - Cum de v-aţi dat seama?
- După accent, cred. - Oh. Şi cum vi se pare?
Ca melasa.
Drăguţ râs.
Priviţi. Asta ar trebui s-o facă fericită.
- Pe care "ea"? - Nu ştiu. Cine e "ea"?
- Bună, Dil. - Bună, dragă.
- E în regulă? - Aşa cred.
- Da? Ce să fie? - O sticlă de Guinness.
O sticlă de Guinness.
- Ai văzut asta, Col? - Ce să văd, Dil?
- Mi-a aruncat o privire. - Zău?
- Ştii, abia l-am tuns. - Da?
- Deci, ce crezi? - E drăguţ.
Iată. A făcut-o iar.
- Am văzut şi eu acum. Te-a privit. - Cum numeşti tu asta?
Roagă-l să mă-ntrebe ce vreau să beau.
D-na vrea să afle dacă doriţi să ştiţi ce vrea să bea.
O margarita.
Acum se poate uita.
Întreabă-l dacă-i place cum îi stă părul, Col.
D-le, dânsa vrea să ştie dacă vă place cum vă stă părul.
- Spune-i că-s foarte mulţumit de el. - E scoţian, Col.
- Scoţian? - Da.
- Ce-a zis? - Îi place cum îi stă.
Şi cum crezi că l-ar chema?
N-am nici cea mai mică idee despre acest subiect.
- Jimmy. - Jimmy?
Jimmy. Aşa a spus.
Bună, Jimmy.
Bună, Dil.
- Cântă-ne ceva, Dil. - Las-o baltă, Dave.
Hai, iubito. Ştii ce-mi place.
Uşurel!
- La naiba. - Unde crezi că pleci aşa?
Plimbă ursu', Dave. Lasă-mă-n pace!
Vacă proastă!
- Hai, treci încoace! - Nu mă mai împinge.
Asta e ultima dată.
- Încă o tură! - Haide!
Pat e fan al cricketului, aşa-i?
Nu mă cheamă Pat. Jim îmi zice.
De fapt, nici măcar nu-mi pasă dacă e Jim, Pat sau Mick...
atâta timp cât îţi aduci aminte că nu ne aflăm în Camera Lorzilor, clar?
Poftim, dragă.
- Văd c-aţi devenit de-al casei, d-le. - Asta-i bine sau rău?
Puteţi spune, "Ca de obicei, Col", chestii de genul ăsta.
Poftim.
- Să zicem că asta vreţi de obicei. - Mulţumesc.
- Nu, nu. E din partea mea. - Mulţumesc foarte mult.
Puteţi s-o scoateţi dacă doriţi.
Aţi venit s-o vedeţi pe ea, nu-i aşa?
Ascultaţi, ar trebui să vă zic ceva. Ea...
- Ce-i cu ea? - E pe scenă.
Ştiu tot ce e de ştiut
Despre iubirile de-o noapte
Am avut porţia mea
De iubiri de-o noapte
- Mai întâi sunt sărutările - Sărutările
Apoi oftaturile
Şi înainte de-a afla ce e între voi
Vă spuneţi la revedere
Într-o zi, în curând, Îi voi povesti lunii
Despre iubirile de-o noapte
Şi dacă el află
Poate va explica
- De ce există dor - Dor
De ce există lacrimi
Şi ce-i de făcut
Ca să nu te mai simţi trist
Când dragostea dispare
Nu mai vreau
Nicio iubire de-o noapte
Nu mai vreau
Nicio iubire de-o noapte
- Încă mă priveşte, Col. - Insistent.
- Un lucru bun la un bărbat. - O calitate rară.
- Poate doreşte ceva. - Cred că da.
- Întreabă-l. - Întreabă-l singură.
Spune-mi.
- Fiecare vrea un anumit lucru. - Eu nu.
Tu... nu? Ce ciudat.
Ce ciudat şi de modă veche e, nu-i aşa, Col?
- Eşti de modă veche? - Asta trebuie să fie.
- Am făcut rost de bani, Dil! - Tunde-o, Dave.
- La naiba, mi-ai promis. - Zău?
La naiba, sigur că da! N-ai spus aşa?
Haide!
Acceptă toate categoriile.
Şi el cine e?
Cel de care ar trebui să fugă de la 2 km.
Atunci de ce n-o face?
Cine poate cunoaşte secretele inimii?
Bine. Noapte bună.
Nu poţi intra aici, iubire.
- Nu fi aşa. - M-ai auzit.
Ai devenit brusc nobilă, ha?
- Vorbeşte-mi, târfă proastă! - Plimbă ursu', Dave.
Salut.
Ţi-ai uitat geanta.
- Mulţumesc. Jimmy. - Cine dracu' e ăsta?
- El e, nu-i aşa? - Poate.
- Vezi, a înţeles greşit. - Târâtură.
- Ce-a fost asta? - Toţi înţeleg greşit.
- Târâtură urâtă şi lesbiană! - Frumos.
- Ce fac? - Rupe-i gâtul.
Ba nu.
David, o să-şi ia piciorul uşor de pe gâtul tău,
şi te vei duce acasă ca un băiat cuminte ce eşti, m-ai auzit?
Târâtură...
Hai, iubitule.
- Eşti bine? - Da, mulţumesc.
Ce s-a întâmplat acolo?
Voia să îi ofer un "spectacol".
- Spectacol? - Ştii tu...
- Joci într-o piesă? - Dumnezeule, nu.
Sunt coafeză.
Se ridică.
Atunci, nu mă laşi singură, bine?
- Vrei să te invit la mine, nu? - Nu. N-am zis asta.
Să ştii că nu-s una de-aia ieftină. Îs împopoţonată, dar niciodată ieftină.
Hei!
Târâtură lesbiană proastă ce şi-o trage cu morcovi!
Dacă mă săruţi, cu siguranţă c-o să-i tacă fleanca.
Şi, dacă îmi ceri să ne vedem mâine,
chiar c-o să-şi iasă din minţi.
- Unde? - 17:30 la "Millie".
Mai aruncă-mi o dată privirea aia.
- Ce privire? - Aia de la "Metro".
Dragule, nu trebuia.
- Ce se întâmplă? - Sunt geloase.
- De ce? - Şi eu mă întreb.
A venit timpul să faci şi tu ceva, nu?
- Ce anume? - Să-mi faci nişte avansuri.
- Nu aşa merge treaba? - Aşa trebuie să fie.
- Ai vreun prieten special, Jimmy? - Cât de special?
- Vrei unul? - Dumnezeule!
Iisuse.
E Dave ăla?
Astea-s lucrurile pe care trebuie să le suporte o fată.
Sunt înspăimântată, Jimmy. Nu e stilul lui.
Plimbă ursu', Dave!
Face pe duru', ha?
Te descurci singură?
Dar nu sunt singură, aşa-i?
Nu păţeşti nimic dacă intri.
- Ai dori să bei ceva? - Da, mulţumesc.
- Ce să fie? - Păi, whiskey.
Da! Hei!
- Haide, Dil! - E cineva afară.
Dumnezeule!
Salut, Dil!
- Salut, Stirling Moss, nenorocitule! - Sunt Dave!
- Te rog, Dil, hai să vorbim! - Desigur, Dave.
Haide! Hei, Dil...
- Hei, alea-s hainele mele! - Ia-ţi hainele...
- Nu-mi arunca hainele pe fereastră! - ...şi tai-o...
- ...înapoi în Essex! - Nebuna dracului!
Nu-mi arunca hainele afară!
Ia-ţi naibii şi peştişorii aurii!
Vai, peştii mei!
Criminalo!
Iartă-mă.
Cum face de conduce cu gâtul în gips?
Cred că-i foarte îndrăgostit de izbuteşte.
Nu cred că ştie sensul acestui cuvânt.
- A stat aici cu tine? - A încercat.
Nu vrei să stai jos?
Şi el?
El era altfel.
Cum altfel?
Cu totul altfel.
Povesteşte-mi despre el.
Nu.
N-ar trebui să plec?
Ba da.
Nu.
Şi lui îi făceai aşa?
- Vrei să afli cum îl sărutam? - Da.
- Eşti gelos? - Poate.
Asta e bine.
Ce-ar zice despre asta?
Nu poate să mai zică nimic. E mort.
În Irlanda. Era soldat. S-a dus ca un prost acolo.
- Ţi-e dor de el? - Tu ce crezi?
- Cred că ţi-e. - O spui ca un gentleman.
- Da? - Ca şi cum te-ar afecta.
Nu poţi rămâne aici. Ştii asta.
Nici nu m-am gândit că aş putea.
Un adevărat gentleman.
- N-ar trebui să fii în doliu? - Sunt în doliu.
- Dil, uite, îmi pare rău. - Plimb-o, Dave.
Nu, la naiba, n-o s-o plimb.
- Ţi-am spus că-mi pare rău, nu? - Mda. Am auzit.
Ai auzit, Jimmy?
Voiam doar s-o invit la un dans.
Mergem?
Şi el venea aici?
- E vreo obsesie de-a ta? - Poate.
Venea, câteodată.
Dansa cu tine?
Ce vrei de la mine, Jimmy?
- Vreau să am grijă de tine. - Ce vrei să spui?
Am auzit pe cineva spunând asta odată.
- Asta? - Da.
De ce?
Dacă ţi-aş spune, nu m-ai crede.
Nu cumva îţi baţi joc de mine?
Pentru că Dil nu suportă asta.
Nu.
Şi devine foarte nervoasă.
Pune-i şi lui unul.
Bea.
- Ce-i asta? - Sunt superstiţioasă. Bea.
- Acum nu mă mai poţi părăsi. - Aha.
Treaba e, poţi să mergi mai departe?
- Depinde cât de departe. - Nu depinde de nimic.
Dintr-o înghiţitură.
La ce te gândeşti, iubitule?
- Mă gândesc la omul tău. - De ce?
Mă mir că-i mai păstrezi lucrurile.
Ţi-am zis doar...
Sunt superstiţioasă.
Ţi-a spus vreodată că eşti frumoasă?
Mereu.
Chiar şi acum.
- Ce vrei să spui? - Are grijă de mine.
Şi el e un gentleman.
Aşteaptă un moment.
L-ar deranja asta?
Ştiai, nu-i aşa?
Oh, Doamne.
Iisuse, mi-e rău.
Nu pleca, Jimmy! Oh!
Îmi pare rău. Credeam că ştii.
Ce-ai fi căutat în barul ăla dacă nu ştiai?
Oh, sângerez.
E în regulă, Jimmy. Suport să mă şi baţi.
Dar nu peste faţă.
Vezi tu, nu mai sunt atât de tânără.
Ciudat cum merg treburile.
Nu ştiai asta, Jimmy?
Niciodată nu iese cum te-aştepţi.
Îmi pare rău.
Vorbeşti serios? Nu pleca! Spune ceva!
Iisuse.
S-a întors, Col.
Salut.
Nu vreau niciuna din privirile alea, Col. Nu înseamnă prea mult pentru mine.
- Încetează, Dil! - Nu! Spune-i să se ducă naibii!
Mi-a zis să-ţi spun să te duci naibii!
- Îmi pare rău. - Spune-i s-o lase în pace pe Dil!
- Dil! - Spune-i că m-a rănit.
- Trebuie să vorbesc cu ea, Col. - Zice că trebuie să vorbească cu tine.
-Hai, Dil. -Unde?
Col, mai zi-i o dată să se ducă naibii!
- Vino aici, iubito! - Hei! Hei!
Du-te.
Cât costă cerceveaua aia, d-le Franknum?
200 de lire, d-le Deveroux.
Ei bine, blestemat tău de irlandez mi-a făcut o pagubă de 200 de lire.
Îmi pare rău.
Părerea de rău nu aduce rama înapoi, aşa-i?
- Din câte ştiu eu, nu. - Nu.
- Reţine-i-o din salariu. - Vorbiţi serios?
Vrea să ştie dacă vorbesc serios sau nu, d-le Franknum.
Sunt sigur că vorbiţi serios.
Să fii sigur de asta.
Să fiu al naibii, asta-i târfuliţa irlandezului?
- Irlandezul are o târfuliţă? - Nu-i târfuliţă.
- Nu, bineînţeles că nu. E o doamnă. - Nu, nici doamnă nu-i.
Iubitule. Nu pune la suflet o ceartă oarecare...
- Aşa obişnuia să zică Jody. - Ce cauţi aici?
Ţi-am primit biletul.
- Iubitule, să ne pupăm de împăcare. - Nu-mi mai spune aşa.
- Îmi pare rău, iubitule. - Încetează, Dil.
Îmi cer scuze, scumpule.
E mai bine aşa, dragule. Bea o ceaşcă.
Eşti o figură, Dil. Realizezi asta?
Nimic mai adevărat.
Întotdeauna am fost cea mai bună în a avea grijă de cineva.
- Cred că e ceva genetic. - Asta trebuie să fie.
Şi chestia pe care n-o ştiai
e că la bază a fost greşeala ta, sincer.
Şi chiar dac-ai vomitat, ţi-aş fi putut spune că s-a văzut că-ţi pasă.
- Ai fi putut? - Îţi pasă, Jimmy?
Da. Bineînţeles că da.
- Vorbeşti serios? - Da.
Îmi pasă, Dil.
Plângi?
Sunt obosită şi emotivă.
- Irlandezule, fă-o în timpul tău liber. - Ce anume?
Orice ai de gând să faci cu ea.
Dacă aş fi în locul ei, aş considera asta o insultă.
Consider-o cum vrei. Dar trimite târfuliţa de aici!
Ţi-ai cules vreodată dinţii de pe jos având degetele rupte?
- Ce vrea să însemne asta? - O întrebare simplă.
- Vino, dragă. - Nu ţi-a răspuns, iubitule.
Îmi pare rău pentru asta, d-le Deveroux.
- Măi, Jimmy, ce galant eşti. - Taci!
- Mă face să mă simt bine. - Ţi-am spus să încetezi.
Spune-mi că vrei să ieşi din nou cu mine, Jimmy.
- Crezi că-i înţelept? - Nimic nu e.
- N-am vrut să te lovesc. - Ştiu asta.
- Te plăceam crezând că eşti fată. - E un început.
- Aşa că, îmi pare rău. - Cam trebuie să te revanşezi.
- Cum? - Cere-mi să ieşim din nou.
- Vrei să ne mai vedem? - Când?
Oricând.
Diseară.
- Noapte bună. - Pe curând.
- Ele ştiu? - Ce să ştie, iubitule?
Ştiu ce nu ştiam eu...
- Şi nu-mi mai zice aşa. - Nu mă pot abţine.
- Fetele-s mai sentimentale. - Treaba e, Dil, că tu nu eşti fată.
- Simple detalii, iubitule. - Deci ştiu şi ele.
- Bine, ştiu şi ele. - Nu face asta.
- Ar fi trebuit să ştiu, nu-i aşa? - Probabil.
- Mai degrabă aş fi dorit să nu. - Te poţi preface.
Ah, e-adevărat.
Soldatul tău ştia, nu-i aşa?
Bineînţeles.
N-o să fie chiar la fel, aşa-i?
Deja ai început să te prefaci?
Lucrez la asta.
Mai e Dave.
- Şi el ştia. - Încetează, Jimmy.
Am început să mă repet?
- Puţin. - Îmi pare rău.
- Nu, nu-mi cere să vin la tine. - Te rog, Jimmy.
Nu. Nu mă pot preface chiar atât de mult.
- Mi-e dor de tine, Jimmy. - Da?
- Ar fi trebuit să rămâi fată. - Nu fi crud.
Bine.
Fii fată de treabă. Du-te înăuntru.
Doar dacă mă săruţi.
- Acum eşti fericită? - În delir.
Bună, străine.
Ai dispărut.
Ce s-a întâmplat, Fergus? Ne-ai dat în gât
sau te-ai zăpăcit?
Lasă-mă singur, Jude.
Nu. Ăsta e ultimul lucru pe care-l voi face.
- N-ai întrebat deloc ce s-a-ntâmplat. - Am auzit.
- Eddie şi Tinker au murit. - Ştiu.
Maguire şi cu mine am scăpat cu chiu cu vai,
nu datorită ţie.
Cum ţi se pare părul meu?
- Îţi stă bine. - Da.
Mă săturasem să tot fiu blondă.
Aveam nevoie de o înfăţişare mai dură, dacă înţelegi ce vreau să spun.
Dă-mi-o, Fergus.
Să înţeleg că asta înseamnă nu?
Am avut o curte marţială în absenţa ta.
Voiau să-ţi tragă un glonţ în cap.
Am cerut clemenţă.
Au zis să aflăm mai întâi ce s-a întâmplat.
Deci ce s-a întâmplat?
A fugit.
N-am putut să-l împuşc în spate.
Am încercat să-l prind.
A ajuns pe şosea şi a fost lovit de o blindată.
- Deci ai dat-o-n bară. - Da.
Dar ştii care-i treaba, Fergus?
Nu. Care-i treaba?
Ai dispărut pur şi simplu.
Ai devenit domnul X.
Nici n-ai idee cât de folositor poate fi lucrul ăsta.
- Ce vrei să spui? - Avem nişte planuri cu locul ăsta
şi avem nevoie de un domn X să le execute.
Nici nu te gândi, Jude. Am ieşit din asta.
Nu ieşi niciodată din asta, Fergus.
Poate nu-ţi pasă de tine, dar...
Gândeşte-te la fată, Fergus.
Micuţa puicuţă neagră.
- N-o băga în asta! - Iisuse, Fergus!
Eşti prea banal.
Ştii că n-o vom lăsa în afara problemei.
Dar mă bucur să văd că îţi pasă.
Şi, trebuie să admit...
- Sunt curioasă. - Ce naiba ştii tu, Jude?
Tu să-mi spui, băiete!
E un nimeni. Îi place de mine.
Oh, asta înseamnă că iese din discuţie să mi-o tragi.
Ţine capul plecat, Fergus.
Fără mişcări bruşte.
Şi să nu-i zici nimic.
O să primeşti veşti de la noi.
Păstrează-ţi promisiunile.
Ăla e prietenul tău?
Ce norocoasă eşti.
Garoafe.
- Poftim? - Mi-aducea garoafe.
- Deci n-am luat ce trebuia, aşa-i? - Ba e perfect, dragule.
- Nu. - E în ordine.
- Haide. Să mergem. - De ce, dragule?
- Ai de gând să-mi spui de ce? - Nu.
Ce-i în neregulă, Jimmy?
- Îmi zici ce e? - Nu. Nu aici.
Ai de gând să-mi spui ce se întâmplă?
- Ah. Ce se întâmplă? - O cunoşti, Jimmy?
Jimmy, aşa-l cheamă? Mă cunoşti, Jimmy?
- Dil, ea e Jude. - Mă urmăreşti?
Da! Doar verificam.
- A fost drăguţ cu tine, Dil? - Mereu e drăguţ. Nu-i aşa, Jimmy?
E bine. Sunt încântată.
Iubire nouă, cum se spune.
Absolut. Cu cât mai nouă, cu atât mai bine.
- Asta nu ţi se prea potriveşte, cred. - N-o căuta cu lumânarea, Dil.
Ei bine, poate într-o zi vei avea şi tu noroc.
A cam exagerat cu pudra, nu-i aşa, Jimmy?
- O fată trebuie să fie strălucitoare. - Oh, bineînţeles.
Cât mai mult timp posibil.
N-am dreptate, James?
- Ea e, nu-i aşa? - Ce-i cu ea?
Ea e cea despre care trebuia să-mi spui.
Într-un fel.
Îmi pare rău, ştii? Chiar că-mi pare rău.
- Ai văzut asta, Col? - Am văzut, Dil.
- Am spus "la naiba". - Da, la naiba.
- La naiba cu bărbaţii, Col. - La naiba cu ei.
Să te ia naiba, Jimmy!
- Ai putea s-o rezolvi cu ea. - Cum?
Când o fată iese afară aşa,
de obicei vrea să fie urmată.
Ea nu-i fată, Col.
Dacă spui tu.
A luat-o încolo, însă tu vii cu mine.
Deci tu ai fost de fiecare dată.
- Da' cine credeai că e? - Credeam că e Dave.
Cine-i Dave şi când îl găsim acasă?
E acasă.
- Te puteam împuşca, ştii asta. - Da, ştiu.
Mă emoţionez şi, la naiba, nu vreau asta!
Înţelegi, Hennessy?
- Da. Înţeleg. - Să te ia naiba şi pe tine.
Să te ia naiba.
Ah, lasă-l în pace, Peter.
- E îndrăgostit. - Aşa-i, Fergus? Eşti îndrăgostit?
- Absolut. - Şi cum e la aşternut?
- Cu totul ieşită din comun. - Şi cine zici că-i tipa?
O fată oarecare.
Ştii ce-o să ţi se-ntâmple dacă o dai din nou în bară, nu?
- Da, ştiu, Peter. - Bine.
Deci, ce crezi că se află aici, Hennessy?
Un hotel?
E un cuibuşor de nebunii. Foarte discret, nu?
Îşi vizitează doamnele în nopţile de marţi şi joi
şi în dimineţile de sâmbătă.
E şi un bodyguard în maşina de peste drum.
Cine e ăsta?
Nu contează cine e. E o ţintă obişnuită.
Slavă Domnului.
- Încerci să fii cinic, Hennessy? - Sper că nu.
Bine.
Deci, ce crezi?
Cine vrea să-l omoare, va fi lovit dacă gărzile-s destul de bune.
Şi presupun că nu poţi pătrunde înăuntru.
Aşa e.
- Adică va fi în stradă? - Da.
E ca un fel de sinucidere, nu-i aşa?
De altfel, n-am alternativă.
Oh, ba da, Fergie.
Bineînţeles.
Am uitat.
Haide.
Repetiţie.
Să-ţi ţii mintea focalizată la treaba ce-o ai de făcut, băiete.
- Şi n-o să vă legaţi de ea apoi? - Da. Apoi o vom lăsa în pace.
Are artrită. Îi ia cam 2 minute ca să ajungă până la uşă.
- Şi dacă refuz? - Ştii ce va urma. Du-te.
Ai grijă, tinere!
- Eşti făcut pentru asta. - Chiar?
- Perfect! - Ce se întâmplă apoi?
Suntem peste drum.
- Te luăm după ce termini. - Şi dacă n-o veţi face?
- Fergus, cred că n-ai încredere în mine. - Poate ai dreptate.
Stai mai târziu la lucru mâine seară şi-ţi voi aduce echipamentul.
- Jude. - Da?
Cine-i spilcuitul ăla?
Un judecător.
- De ce m-ai urmărit, Dil? - Eram geloasă, Jimmy.
- N-ar trebui să fii. - De ce n-ar trebui să fiu geloasă?
Nu pune mâna. Îmi strici machiajul.
- Te are la mână, Jimmy? - Da.
- Şi ea e tot din Scoţia? - Da, ai putea zice şi aşa.
- Şi n-ai de gând să-mi spui mai multe? - Nu pot.
În ce te-ai băgat, Jimmy?
Nu ştiu încă.
Măcar îţi place vreun pic de mine?
Mai mult de-atât.
Haide. Să facem o plimbare.
- Vrei să faci ceva pentru mine, Dil? - Orice.
Ai face orice pentru mine?
Mi-e teamă că da.
Ai cheile de la salon?
Mai vrei un tuns, Jimmy?
Nu. Haide, ia loc.
- Chiar ai face orice pentru mine? - Orice.
- Nici să nu te gândeşti. - Ai spus orice, Dil.
O fată trebuie să ştie unde să tragă linie.
- Vreau să devii bărbat. - De ce?
E secret.
Aşa m-ai plăcea mai mult, Jimmy?
Da.
- Şi nu mă vei părăsi? - Nu.
- Promiţi? - Promit.
Atunci, dă-i drumul.
- Vrei să arăt ca el? - Nu.
Vreau să te transform în cineva nou
pe care să nu-l recunoască nimeni.
Nici eu nu mă mai recunosc.
Nu. Mai bine pe întuneric.
- Deci, e adevărat. - Ce anume?
- Mă placi mai mult aşa. - Da.
Nu, nu. Dil. Dil. Haide.
Dil.
Întoarce-te. Întoarce-te.
Iubitule.
Ce faci, dragule?
- Nu-mi mai spune aşa. - Iartă-mă.
- Ce vrei să faci? - Încearcă asta.
- De ce? - Pentru mine.
- Pentru tine. - Da.
- Ce căutăm aici, Jimmy? - Ne facem luna de miere.
Eşti meseriaş, Fergie?
Sunt mândru de munca mea.
Aşa cred şi eu, sincer.
Sculele pentru treaba noastră.
Şi nu te mai gândi la fată.
Dil!
Ce naiba faci aici?
- Mă duc acasă! - Ţi-am spus să rămâi la hotel!
Credeam că vrei să mă prosteşti.
- Credeam c-o să mă părăseşti! - A trebuit să plec la lucru!
Am stat o zi întreagă la hotel crezând că orice zgomot înseamnă venirea ta!
Haide.
Îmi ascunzi ceva, Jimmy.
- Să mergem! - Nu! Mă duc acasă.
- Dil! - Hai, spune-mi!
Încercam să ies dintr-o încurcătură!
Nu! Să-mi spui totul, Jimmy!
Va trebui să şi uiţi că m-ai văzut vreodată, Dil.
- Chiar aşa? - Da.
Nu vrei să încetezi?
La dracu', renunţă, Dil!
Îmi pare rău. Mă impacientez. Am problema asta cu sângele.
Ajută-mă să intru în casă, Jimmy, şi îmi voi reveni.
Ai auzit ce-am spus, Dil?
Adu-mi pastilele.
- Ce pastile? - Cele prescrise pentru boala mea.
Ce boală?
Boala de care sufăr. Plictiseală.
Şi trebuie să iei atât de multe?
Doar atunci când sunt extrem de stresată.
Vezi tu, toţi îţi spun adio odată şi-odată.
Doar el nu a făcut asta.
Te simţi bine, Dil?
O să-mi revin.
Du-te.
La revedere, Dil.
- Jimmy. - Ce este?
Nu pleca aşa.
N-am încotro, asta sunt.
Am ştiut că eşti bun la suflet.
Dil, pot să-ţi spun ceva?
L-am cunoscut pe omul tău.
Pe cine zici că ai cunoscut?
- Pe soldatul tău. - L-ai cunoscut pe Jody al meu?
L-am răpit de la un bâlci de lângă Belfast.
L-am ţinut ostatic timp de trei zile.
L-ai cunoscut pe Jody al meu?
- Asculţi? - Da.
Am primit ordin să-l împuşc.
Înainte de-a putea s-o fac, a fugit.
A ieşit în faţa unei blindate şi a murit.
- A murit? - M-ai auzit?
- Tu l-ai omorât pe Jody al meu? - Într-un fel, da.
- Tu ai fost. - Ai putea să ţipi.
Ai putea să mă baţi rău.
- Tu l-ai omorât pe Jody al meu. - Nu.
Nu tu?
- Să zicem c-am încercat s-o fac. - Ai încercat.
Nu vrei să mă ucizi?
Pac.
Nu mă lăsa singură la noapte.
S-ar putea să mă ucidă şi pe mine.
Bine.
Ce naiba?
Spune-mi ce-ai de gând să faci, Jimmy.
N-am prea înţeles aseară.
Am auzit, dar n-am înţeles.
Dil.
Nu rezolvi nimic aşa.
Dil ştie cum să lege pe cineva.
Mă miram eu cum de-ai venit aşa la mine
când mi-ai aruncat ocheade. - M-a rugat să văd dacă eşti bine!
Vezi, mă ataşez de oricine e drăguţ cu mine.
Dacă te porţi cât de puţin frumos cu mine, sunt a ta.
Încetează, Dil!
E de ajuns să n-o loveşti şi Dil va fi mişcată.
Fii drăguţ cu ea şi va fi a ta pe veci.
Ar trebui să te-mpuşc, Jimmy.
Dar nu pot... încă.
- Dă-mi drumul, Dil. - De ce?
- Trebuie să ajung undeva! - Atunci încearcă să pleci.
Unde naiba e?
Dumnezeule.
La naiba, dă-mi drumul, Dil
ori au să vină aici. - Atunci, să vină.
Nu putem rămâne aici, Peter.
- Mai fă o tură. - Fir-ar!
Vezi tu, nu voiam decât să fiu cu tine
pentru încă o vreme.
- Ticălosul ăla va muri. - Nu, noi vom muri.
Nu-ţi dai seama ce faci, Dil.
Niciodată nu mi-am dat seama.
- La naiba. Dă-mi arma. - Ce faci? Eşti nebun!
- Dă-mi arma, Jude! - Peter!
Peter!
Acum mă placi, Jimmy?
Da, te plac, Dil.
Vreau mai cu suflet, iubitule. Mai cu suflet.
- Cu mai mult ce? - Cu mai multă afecţiune.
- Îmi placi, Dil. - Mă iubeşti.
- Da. - Spune-mi că mă iubeşti.
- Cum spui tu, Dil. - Atunci, spune-o.
Te iubesc, Dil.
Mă iubeşti?
Da.
Ce-ai face pentru mine?
Orice.
Mai spune-o o dată.
Aş face orice pentru tine, Dil.
O să mă părăseşti vreodată?
Niciodată.
Ştiu că mă minţi, Jimmy, dar e drăguţ s-aud asta.
Iartă-mă.
Tâmpit nenorocit!
O dată n-a fost de-ajuns, trebuia s-o faci şi a doua oară?
Dragă, n-ai bătut la uşă.
- Dil! - Ia-o pe asta de pe mine, Fergus!
Cum ţi-a zis asta, Jimmy?
- Fergus! Ăsta e numele meu, Dil! - Ce e Fergus?
- Ce s-a întâmplat cu Jimmy? - Spune-i să mă lase în pace!
Ce-o să facă, Jimmy?
- Dil! - O să te-mpuşte?
- Dil! - Şi ea era acolo
când l-ai ucis pe Jody?
- Dil! - Te-am întrebat ceva.
Erai şi tu acolo?
Târfă bolnavă.
- Dil! - Erai acolo, nu-i aşa?
Ţi-ai folosit ţâţele astea şi fundul să-l ademeneşti, nu-i aşa?
- A fost acolo, nu-i aşa? - Da, a fost.
Şi-a folosit ţâţele şi funduleţul ăla drăguţ să-l ademenească, nu-i aşa?
Da.
Spune-mi ce purta.
Nu-mi mai aduc aminte.
Nu sunt în stare s-o fac, Jimmy.
El nu mă lasă s-o fac.
Tu nu mă laşi, Jody.
Acum trebuie să pleci, Dil.
- Zău? - Da.
Acum.
- Am dat de necaz, Jimmy? - Nu, dacă pleci acum.
- O să te mai văd? - Da.
- Promiţi? - Promit.
- Unde să mă duc, Jimmy? - La "Metro".
- Să mă întâlnesc cu Col. - Da.
Salută-l pe Col.
Ar fi trebuit să stai acasă.
Ţi-am adus multivitaminele şi pilulele cu fier, iubitule.
- Nu-mi mai spune aşa. - Iartă-mă, dragule.
- Cutia albă e suplimentul cu magneziu. - Încetează, Dil.
Trebuie să rămâi sănătos, Jimmy. Ţin socoteala zilelor până la eliberare.
Au rămas 2334.
- 35. - Iartă-mă, dragule.
Mereu uit anul bisect.
Dil.
Şi cum vrei să-ţi spun, Jimmy?
- Fergus. - Fergus.
Fergus. Dragostea mea. Lumina vieţii mele.
- Te rog, nu, Dil. - Nu mă pot stăpâni.
Lasă-mi timp.
Nu-i dragoste mai mare, cum zice un bărbat.
Aş vrea să-mi spui de ce.
Cum spunea odată un bărbat, asta e firea mea.
Ce vrea să-nsemne asta?
Ei bine...
cică era odată un scorpion,
şi voia să treacă un râu.
Dar nu ştia să înoate, aşa că
se duce la o broască, care normal că ştia să înoate
şi-i zice:
"Scuză-mă, d-le Broscoi."
- Câteodată e dificil să fii - "Vreau să trec râul."
Femeie
Aşa că broasca acceptă treaba.
- Scorpionul sare în spinarea broaştei. - Să-ţi dai iubirea unui singur bărbat
Brusc, broasca face... "Aah!" Îi simte înţepătura!
- O să trăieşti vremuri grele - "M-ai înţepat!"
- În timp ce lui îi va fi bine - "De ce ai făcut asta?"
- Scorpionul se uită la broască şi-i zice: - Făcând lucruri pe care tu nu le înţelegi
"Nu m-am putut stăpâni. Asta e firea mea."
Dar dacă-l iubeşti
Îl vei ierta
Chiar dacă-i dificil de înţeles
Şi de-l iubeşti
Oh, fii mândră de el
Pentru că nu-i decât un bărbat
Fii alături de bărbatul tău
Şi arată-i lumii că-l iubeşti
Continuă să-l iubeşti cât poţi de tare
Fii alături de bărbatul tău
Traducerea şi adaptarea: Rizzo1 razvanlupi@yahoo.com