Watch any video online with Open-SUBTITLES Free Browser extension: osdb.link/ext
DANEZA
Poftim ?
Am spus... n-ai vrea să pictezi ca soţul tău ?
Trebuie să fii tare mândră de el.
Nu spun de clientul meu că-i cel mai bun peisagist din Danemarca,
dar e printre cei mai buni.
- Merge foarte bine. - Da.
Va fi imposibil.
- Mulţumesc, mulţumesc. - Şi Rasmussen...
Haide, fii amabil. Măcar a fost de acord să-ţi vadă lucrările.
Asta doar pentru că era beat.
- Ştiu. - Ţi-a plăcut.
Nu.
Nu spun de clientul meu că-i cel mai bun peisagist din Danemarca. 
Dar... 
E printre cei mai buni ! 
Linişte ! Doarme lumea !
Scuze.
COPENHAGA 1926
Ştii ce oră e ?
- Ora când te întorci în pat ? - Nu...
Sunt gata să încep munca.
- Gerda... - Ce ?
Faţa ta...
Crezi că nu pot să-ţi rezist ?
Vrei să-mi rezişti ?
Nu.
Dar aş vrea să mă întrebi frumos, ca să nu mă simt ca o pradă uşoară.
Gerda Wegener...
Viaţa mea...
Soţia mea...
- Thorbjorn. - Dle Wegener.
Nu-ţi face griji pentru el, a avut ochi doar pentru o singură femeie.
- Secretul meu e aflat. - Când o să-mi faceţi un fin ?
- Eşti atee. - Ai încercat să bei ouă crude ?
- Nu ! - Fă-o, de dragul meu.
- Încercăm. - Insistaţi.
Ce faci azi aici ? Am crezut c-ai terminat săptămâna trecută.
Am vrut să verific pânza pentru scena cu furtuna.
Şi s-o mai las singură pe Gerda.
Are un timid.
- Ştii că eu urmez. - Am auzit.
- Nu voi fi timidă. - Pariez că nu.
Va avea nevoie de toate culorile pentru mine.
Capul sus.
Apreciez că suntem singuri azi.
- Sper că nu se supără soţul. - Deloc.
Prezenţa lui te-a făcut să te simţi inconfortabil.
N-a fost ceva personal.
Nu-i ceva neobişnuit.
E greu pentru un bărbat să fie privit de către o femeie.
Femeile sunt obişnuite, desigur,
dar pentru un bărbat să se supună privirii unei femei
e tulburător.
Deşi cred că există şi plăcere,
dacă ai beneficii.
Stai ! Bravo.
Bună dimineaţa.
Ce zici ?
Perfect.
Aproape.
Mult noroc !
Toate portrete.
E aşa rău ?
Nu în sine,
dar genul ăsta de lucrări nu sunt...
Gerda, nu cred că va beneficia vreunul din noi dacă prezentăm astea.
Nu-i vorba de abilităţile tale.
Sunt de acord cu Einar. Ai putea fi un pictor de primă clasă
dacă ai găsi subiectul potrivit.
- Cum a fost ? - Bine.
În sfârşit am găsit culoarea potrivită pentru zăpadă.
O altă perspectivă Vejle. Cum poţi picta acelaşi lucru la nesfârşit ?
Cred că n-am terminat cu asta încă.
- Gerda. - Poţi să nu mai vorbeşti
cu Rasmussen despre mine ?
Nu te priveşte ce fac, aşa că, nu te băga.
Gerda ?
- Am perioadele mele. - Îmi pare rău.
- Oare ? - Sigur că da. Ştii că da.
Mă poţi ajuta cu ceva ?
- Cu orice. - Ulla are repetiţie şi iar a anulat.
Vrei să-i încerci ciorapii şi încălţările ?
Sunt aşa de mult în urmă, că nu ştiu cum pot termina până la deschidere.
Am s-o fac.
Sunt acolo.
Încetează. Nu acum.
- Gata să-i agaţe. - La naiba.
Cu aia la spate.
I-am văzut în vitrină la Fonnesbech.
- Grozavi, nu ? - Nu cred că se vor potrivi.
Fă şi tu tot ce poţi.
- Nu. Am nevoie de rochie. - Nu.
- Trebuie să văd cum... - Gerda, n-o îmbrac.
Nu te-am întrebat.
Linişteşte-te.
Cu cât încep mai repede, cu atât termin mai repede.
Salutare.
Nu-ţi face griji, dragule.
Îţi vom spune...
Lili.
O aşa concentraţie.
Uneori cred că te ai să te strecori în tablou şi ai să dispari.
În mlaştină.
Ca zmeul prietenului tău când eraţi mici.
- Hans. - Da, Hans.
Probabil încă mai stă pe piatra aia
suspinând din greu.
E dealer de artă la Paris.
Vinde vechi opere de artă americanilor bogaţi.
- N-ar trebui să ne facem griji pentru el. - Nu, n-ar trebui.
- N-am vrut să te deranjez. - În regulă, am terminat.
Şi nu-ţi face griji, n-am să dispar în mlaştină.
Mlaştina e în mine.
- Ce-i ? - Nu-mi pot privi soţia dezbrăcându-se ?
- Cămaşa asta e nouă. - Eşti foarte atent.
Las-o.
E frumoasă.
Aş putea să ţi-o împrumut.
- M-ar putea bucura. - E ceva ce vrei să-mi spui ?
- E ceva ce vrei să ştii ? - Nu.
Sunt soţia ta.
Ştiu totul.
Cei doi de acolo.
- Amândoi. - Şi în acelaşi timp.
Oamenii căsătoriţi sunt aşa de uşor de şocat.
- Doar ne prefacem ca să te încurajăm. - Ştiu.
De asta sunteţi singurul cuplu la petrecerea pentru Balul Artiştilor.
- Nici vorbă, poate merge fără mine. - Gerda fără escortă ?
- Ar fi un scandal. - Lui Gerda îi place scandalul.
Uitaţi-vă cum se îmbracă. Îşi etalează gleznele.
Nu cred că ar fi cineva corupt la vederea gleznelor mele.
Eu da.
Prima dată când ne-am întâlnit eu părăseam academia şi ea era pe trepte
etalându-şi gleznele goale.
- Şi a intrat în vorbă. - E adevărat ?
Când i-am spus "bună" a roşit.
Era atât de timid, aşa că, eu i-am propus să ieşim.
- Şi tu ai spus da ? - Ea m-a făcut.
- Părea atât de sigură. - Am fost sigură.
- Încă sunt. - Haideţi, terminaţi.
- Ce-ai văzut la el ? - Nu ştiu.
Dar am ieşit la o cafea, apoi, l-am sărutat.
A fost cel mai ciudat lucru. Ca şi cum mă sărutam pe mine.
Ei bine, cei doi nu vor mai sta mult.
Oamenii necăsătoriţi sunt aşa de uşor de şocat.
Las-o.
Chiar ai fost corupt de gleznele mele ?
Erai cinică.
Încă mai sunt.
Fată frumoasă şi cinică.
Te-am trezit ?
Scuze, nu am putut dormi.
De ce ?
- Mă întreb anumite lucruri. - Ce lucruri ?
Dacă am făcut un copil aseară.
Ce crezi ?
Mă întreb când te-ai făcut aşa de frumos.
Întotdeauna am fost.
Doar că tu n-ai observat.
- Alo ? - Aici.
Sunt bune, Gerda.
Crezi ?
Mulţumesc.
Am băut o cafea cu Ulla, m-a întrebat de Balul Artiştilor.
- Nu merg. - Nu-ţi face griji.
I-am spus "nu".
- Ar trebui să mergi, îţi va plăcea. - Îmi place doar cu tine.
E bine să fii văzută la astfel de lucruri, înţeleg.
- Şi de asta le urăşti. - Mă simt că mă joc pe mine însumi.
Jucând pe al tău Einar Wegener.
De ce să nu le dai altceva ? Interpretând pe altcineva.
Te gândeşti la cineva anume ?
- Nu. - Vei fi convingător.
- E scandalos. - S-ar putea chiar să-ţi placă.
Data viitoare să te bărbiereşti mai bine.
Închide ochii.
- E mai greu să faci pe altcineva. - Lasă-mă pe mine.
- Ce părere ai ? - Mai bine decât puteam eu.
Lili, am să-ţi fac un portret.
Stai jos.
Haide, Hvappe.
Din profil, picior peste picior.
Capul sus.
Relaxează-ţi mâinile.
- N-o face târfă. - E vina ta.
- O exciţi. - De ce, domnişoara Lili ?
- Eşti nerăbdătoare. - Nici n-ai idee.
Mişcă mâinile...
Bună dimineaţa.
- Bună dimineaţa, Thorbjorn... - Bună dimineaţa.
Alo ?
M-am întrebat unde ai fost.
Trece timpul.
Avem o grămadă de timp. Am luat astea.
Perfect.
Eşti sigur pentru seara asta ?
Ce este ?
- Sunt destul de drăguţă ? - Sigur că da.
Nu voi fi niciodată la fel de frumoasă ca tine.
Eşti tare frumoasă.
Draga mea !
Ulla, să ţi-o prezint...
E Lili !
Aşa e, Verişoara lui Einar din Vejle.
Dragă, eşti extraordinară.
Să mergem înăuntru. Haideţi.
Nu mă vei părăsi, nu ?
Nu, niciodată.
- Se uită oamenii. - Eşti o fată frumoasă.
Va trebui să te obişnuieşti cu asta.
E în regulă, te simţi conştient de sine.
Gerda ?
- Du-te şi vorbeşte cu ea. - O să stau cu tine.
Du-te, voi fi bine. Du-te înainte să vină ea aici.
Bine.
Eşti reporter ?
Nu.
Poetă ?
Ştii povestea acestui stejar ?
Nu.
Se spune că dacă-i mănânci ghindele, poţi să-ţi pui o dorinţă
şi vei deveni pentru o zi ceea ce-ţi doreşti.
De ce s-ar spune asta ?
Henrik Sandahl, la dispoziţia ta.
Lili.
Eşti aici cu cineva, Lili ?
Da, cu soţia vărului meu.
- Cine-i vărul tău ? - Einar Wegener, pictorul.
Da, e un artist bun.
E mai bun decât cred cei mai mulţi.
- Aşa să fie ? - Mult peste cei de vârsta noastră.
Nu intra, e mai răcoare aici.
- Mai mult, sunt un romantic. - Serios ?
Prefer umbrele.
Nu vreau să merg prea departe, dar am fost cu ochii pe tine.
Şi cred că e posibil ca tu să fi făcut la fel.
Haide.
- L-ai văzut pe Einar, nu-l găsesc. - Fireşte că nu, nu-i aici.
Eşti diferită faţă de majoritatea fetelor.
- Replica asta nu-i nouă. - E adevărat.
- Eşti de modă veche. - Provincială.
- Abia a venit în oraş. - Nu, e mai mult decât atât.
Simt că trebuie să-ţi cer permisiunea înainte să te sărut.
Trebuie să merg s-o găsesc pe Gerda.
De ce nu-i spui că te voi conduce acasă.
- Nu-i va plăcea asta. - Lili...
Poate că el ne aşteaptă, nu i-ar plăcea asta.
- Nu ? - Nu.
Lili.
- Nu mi-ai cerut permisiunea. - Nu puteam risca un refuz.
Ce s-a întâmplat ?
Îmi pare rău, nu ştiu ce s-a întâmplat ?
Cum te simţi ?
Ai venit acasă târziu aseară, am zis să te las să dormi.
Cum a fost ?
S-a distrat Lili ?
Cred c-ar fi mai bine dacă Lili n-ar mai apărea aici din nou.
Bine.
Ce s-a întâmplat mai exact între tine şi Sandahl aseară ?
Nimic. N-a fost nimic.
- Ştia că erai tu ? - Nu a fost aşa de simplu.
L-am văzut sărutându-te, Einar, ai putea să faci un efort ?
Posibil să mă fi recunoscut, dar eu nu am fost întotdeauna eu.
A fost un moment când am fost Lili. Şi cred că a văzut asta.
- Înţelegi ? - Dar Lili nu există.
- Noi am o creat-o. - Ştiu.
- Am jucat un joc. - Ştiu.
Dar atunci...
- Ceva s-a schimbat. - E absurd, trebuie să încetăm.
Trebuie să încetezi, Einar.
Am să încerc.
Altă durere de cap ?
Nu-i nimic.
- Vrei ceva ? - Sunt bine.
- Poate ar trebui să mergi la doctor ? - Gerda, sunt bine.
Nu credeam că vei veni.
Nu, nici eu.
Am crezut că s-ar putea să nu te mai întorci.
- E absurd. - Oare ?
Modelul ?
Verişoara lui Einar.
Da, asemănarea e...
- Mai sunt şi altele ? - Da, în atelierul meu.
Astea sunt diferite.
Pentru astea, nu ştiu... poate exista o piaţă.
- Le luaţi ? - Da.
Intră.
Nu am prea mult timp, Gerda e la Rasmussen.
Nu-mi plac toate aceste minciuni.
- E tare protectoare. - De ce nu-i spui despre noi ?
Nu pot face asta.
Îmi pare rău.
N-am vrut să te supăr.
Vino aici.
- Nu. - Da !
Einar.
- Ce ? - Haide, e în regulă.
Nu înţeleg.
Lili, te rog.
Nu ştiu ce vrei.
Nu înţeleg ce vrei să spui.
- Te vreau. - Nu.
Lili, aşteaptă !
Eşti în regulă ?
Nu.
Am fost la Henrik Sandahl.
- Credeam că poate ştii. - Nu, nu asta.
- Eşti îndrăgostit de Sandahl ? - Nu.
Te iubesc pe tine, Gerda, numai pe tine.
- Dar Lili... - Fii sincer.
Trebuie să mă crezi şi să mă înţelegi.
Trebuie să-mi spui, ce-au făcut Henrik şi Lili când au fost împreună.
S-au sărutat ?
- Au mers dincolo de asta ? - Nu.
Lili n-ar merge mai departe de asta cu un bărbat, n-ar putea.
- Au mai fost alţi bărbaţi ? - Da, am mai fost cineva,
dar asta a fost demult.
A fost băiatul ăla, Hans, în Vejle.
S-a îndrăgostit de el...
Şi el a sărutat-o o singură dată.
Dar a venit tata şi i-a prins.
L-a rupt în bătaie pe Hans.
Era foarte furios.
Nu ştiu ce să spun.
Ce ?
Einar ?
- Nu mă simt bine. - Ce este ? Einar ?
- Ce se întâmplă ? - Sunt bine.
Ai fost la dr Andersen, după mai multe sângerări nazale grave
care ai crezut că se suprapun cu crampele stomacale
şi în fiecare lună în aceeaşi zi.
- De când eşti căsătorit ? - De şase ani.
- Copii ? - Nu.
Ai relaţii sexuale regulate ?
Da.
- Poate mai puţine ca înainte. - Înainte să te îmbraci ca o femeie ?
Sunt specialist, dle Wegener. Poate că eşti jenat, eu nu sunt.
Spune-mi despre Lili.
- De unde vine ? - Din lăuntrul meu.
Ştii că cea mai probabilă explicaţie pentru astea e un dezechilibru chimic ?
Chiar ?
Aşează-te pe pat.
Asta ar explica durerea,
confuzia masculinităţii şi infertilitatea.
Să sperăm că nu-i asta, pentru că nu are leac.
- N-am nevoie de asta, sunt în regulă. - Nu-i adevărat.
Nu-i în regulă cu asta.
Radiaţiile sunt un miracol, dle Wegener.
Distrug ce-i rău şi păstrează ce-i bun.
Sunt sigură că se va termina repede.
Relaxează-te, domnule Wegener.
Domnule Wegener.
Cum te simţi în dimineaţa asta ?
I-ai făcut rău lui Lili.
Mi-e teamă că gândirea aberantă a soţului tău persistă.
- Îţi ţii garderoba încuiată ? - Fireşte că nu.
Dnă Wegener, nu încurajezi această iluzie ?
- Înţelegi că soţul tău e nebun ? - Nu.
Nu-i adevărat.
Am avut încredere în tine, am venit la tine pentru ajutor.
Gerda ! Unde ai fost ?
Departe, de ce ?
- Ce este ? - Am vândut portretele lui Lili.
Am destul interes acum pentru o expoziţie întreagă.
- E minunat. - Şi mai e ceva.
Galeria Etienne Dufour din Paris, te va reprezenta.
- În Paris ? - Da, trebuie să mergi.
Nu pot pleca chiar acum.
Gerda, asta e şansa ta, ai aşteptat destul.
Şi dealerii ăştia pot fi capricioşi.
Tratat pentru perversitate.
- Ce faci ? - Mi s-a cerut să expun la Paris.
- E minunat ! - Da, trebuie să mergem.
- Rasmussen a spus că e şansa mea. - Nu cred că pot.
- Voi avea grijă de tine. - Dar cu siguranţa nu e nicio grabă.
Nu poţi face nici măcar asta pentru mine ?
Ce se întâmplă ?
- Am primit o scrisoare de la Hexler. - Vrea să mă interneze.
Totul se va rezolva pentru noi.
Serios, ştiu asta.
Trebuie să ai încredere în mine.
Am.
Şi Einar e pictor.
Ai expus la Paris ?
Cred că lucrările mele nu-s chiar pe gustul francezilor.
Scuzaţi-mă, modelul e aici ?
Nu, a rămas în Danemarca.
Speram s-o cunosc.
Nu.
Îmi pare rău.
Vrei să-mi stai model ?
Aşa cum eşti.
N-am mai făcut-o de la şcoala de artă.
Profesorul, brusc, la mâna elevului.
Vei găsi asta interesant.
Nu pot acum.
Scuze.
Mi-e dor de tine.
Mi-e dor să lucrezi cu mine.
Nu-mi mai amintesc peisajul.
Nu-mi amintesc Vejle.
Ai putea să mă ajuţi cu fundalul.
Ce lipseşte ?
Un lac ? O casă de ţară ?
Gerda...
Mulţumesc.
Se joacă cu noi, ştie preţul.
Trebuie să închid, mă aşteaptă o daneză.
- Bine. - Doamnă...
Hans Axgil..
- Mulţumesc de primire. - Nu-mi mulţumi, nu pot să te reprezint.
Nu mă ocup de artişti contemporani.
- Fireşte, ştiu asta. - Recenziile au fost grozave, dar...
Poate că dacă m-ai lăsa să vorbesc, aş putea clarifica.
- Când ai sosit ? - Acum şase luni.
Nu ştiu de ce Rasmussen ţi-a dat numărul meu, dar sunt fericit.
Eu i l-am cerut.
Am vrut să te cunosc, să te şi văd cum arăţi.
Cred că eşti prietenul din copilărie al soţului meu.
Eşti căsătorită ?
Sunt căsătorită cu Einar Wegener.
- Cu Einar ? - Ţi-l aminteşti ?
Fireşte.
Am fost prieteni buni, ce face ?
- Mi-a spus că l-ai sărutat o dată. - Ce ?
Ai dreptate, îmi amintesc, ne prosteam în bucătărie
purta şorţul bunicii lui. Ştii cum sunt băieţii.
Arătat tare frumos cu el, trebuia să-l sărut.
Ştii, l-am sărutat.
Următorul lucru pe care-l ştiu, e că taică-su m-a scos afară.
Einar, Doamne ! De ce n-a venit azi aici ?
Nu ştie că sunt aici, nu cred că i-aş place să mă vadă cerând ajutor.
Nu ştim pe nimeni aici şi Einar...
Şi-a pierdut vocaţia, nu mai lucrează, are nevoie de ajutor.
De cineva care îl cunoaşte.
Are nevoie de un prieten.
Vine un dealer de artă mai târziu, vreau să-l cunoşti.
Nu vreau un dealer nou. N-are sens, nu mai lucrez.
Asta s-ar putea schimba.
Mă îndoiesc, sunt fericit ajutându-te.
E Hans Axgil.
Cina la La Dauphine la opt, apoi din nou aici să vadă picturile.
Îşi aduce aminte cu plăcere de tine.
Era artizanal şi l-am avut de la 4 ani.
Einar se simte încă vinovat pentru treaba cu zmeul tău.
Zmeul meu ? Am să-l tachinez despre asta.
Nu, e prea crud.
Dacă ajunge aici. Poate nu vrea să mă vadă.
Nu, nu-i asta.
Poate ar trebui să comandăm fără el.
- Te abandonează des ? - Fireşte că nu.
Glumeam.
Pot veni altă dată dacă aşa preferă Einar.
Serios, te aşteaptă.
Şi îi va face bine.
Ştiu asta.
Fiord la Vejle... nu departe de casele noastre !
L-a pictat chiar înainte să plecăm.
Lili.
Hans,
ţi-o prezint pe Lili Wegener.
Verişoara lui Einar.
Nu-ţi imaginezi cât de fericită sunt.
Ne-am mai întâlnit o dată în Vejle.
Tu, probabil, nu-ţi mai aminteşti.
- Pot să-ţi iau haina ? - Desigur.
Ceva de băut ?
S-a făcut dintr-o dată aşa rece.
Simt rece de câteva zile, dar nu ştiu de ce.
Mulţumesc.
Îmi pare rău că Einar n-a putut fi aici.
Mi-a spus că în Vejle ai fost cel mai bun prieten al lui.
- Aţi complotat să fugiţi departe. - Aşa e.
Un loc tare plictisitor.
A spus că stăteaţi şi priveaţi împreună
peste fiord către mare...
- Către viitor. - Aveam vise măreţe.
Da.
Ai fost singurul care l-ai lăsat să picteze în linişte,
i-ai spus că e bine să fie pictor.
Obişnuia să-mi facă portretul.
Mă ducea şi mă picta la stâncile de pe marginea drumului.
- N-am ştiut asta. - Da.
Vrei să vezi mai multe tablouri de-ale lui Einar ?
Da !
- Mai avem ? - Sigur, Lili.
Putem face asta altă dată ?
Vreau să ştiu mai multe despre tine, Hans. Eşti căsătorit ?
- Nu. - De ce nu ?
Nu se supără, nu ?
Sunt singur de prea mult timp. Mi se potriveşte mă bine.
Căsătoria e singurul lucru la care ar trebui să sperăm cu toţii.
Serios ?
Crează altceva, mai mult decât pe voi doi.
Ar fi groaznic ca să nu...
Ar fi groaznic, scuzaţi-mă.
Lili...
- Trebuie să pleci. - Lasă-mă să ajut.
Te rog.
Îmi pare rău.
- Noapte bună, Lili. - Noapte bună.
Nu cred că a observat, nu ?
Nu ştiu.
Cred că am plecat la timp.
Acum culcă-te, vorbim despre asta mâine.
Îmi împrumuţi o cămaşă de noapte ?
Nu, n-am mai făcut asta.
Lili nu şi-a petrecut niciodată noaptea...
Nu contează ce port.
Când visez...
Sunt visele lui Lili.
- O rochie nouă. - Şi asta e pentru tine.
- Îţi place ? - Da.
Ţi se potriveşte perfect.
- Nu prea avem bani acum. - Ştiu.
Dar acum m-am întors, te pot ajuta din nou.
A mers bine înainte, nu ?
E bine.
Capul sus.
Mulţumesc.
Nu ştiam că vii.
- E o audienţă bună. - E o fată populară.
Mulţumesc pentru că ai venit.
Mulţumesc pentru invitaţie, am crezut că m-ai uitat.
Am fost ocupaţi.
Einar e aici ?
- Urăşte astfel de lucruri. - Păcat.
- Pentru tine, adică. - Nu mă deranjează.
- E bine ? - E încântat.
O prietenă vine în oraş, Ulla Fonsmarck, dansatoarea, nu o cunoşti ?
Nu cred.
Pot să te invit la cină ?
Să sărbătorim. Cineva trebuie s-o facă.
- Nu, mulţumesc. - Gerda...
Te-am jignit ?
- Nu. - Gerda ?
Sunt încă soţia lui Einar.
Hans !
- Măcar ia o umbrelă. - Nu, sunt bine, sincer.
- Dacă aştepţi, te duce cineva. - Nu, e în regulă.
Gerda, eşti udă toată.
A mers bine ? Spune-mi cum a fost ?
Ai fi ştiut dacă ai fi fost acolo.
- Am pregătit cina. - Ar fi trebuit să vii.
Ca să sărbătorim.
Nu merge aşa.
Facem lucrurile astea împreună.
Tu şi cu Einar.
Nu te mai juca jocul ăsta stupid.
Te rog, Gerda.
Nu spune că e un joc.
- Tu ar fi trebuit să fii acolo. - Cum puteam ?
- Uită-te la mine. - Nu-i vorba doar de tine !
- Vreau să-l văd pe Einar. - Lasă-mă să te ajut, te rog.
Am nevoie de soţul meu, mă poţi ajuta cu asta ?
Nu pot.
Trebuie să discut cu soţul meu, îl vreau pe soţul meu.
Am nevoie de el.
Poţi să-l aduci ?
Poţi măcar încerca ?
Regret.
Gerda, ce este ?
Eşti în regulă ?
Gerda, aşteaptă.
Nu cred că pot să-ţi dau ceea ce vrei.
Nu ştiu cât timp putem continua aşa.
Nu.
Trebuie să-l vadă cineva.
- Ştii ce s-a întâmplat cu Hexler. - E aşa de delicat, Gerda ?
Ceva nu-i în regulă cu el.
Lili se uită la faţa ei.
E un medic care deţine o clinică de femei în Dresda.
E interesat de bărbaţi ca Einar.
Bărbaţi care sunt confuzi.
Care sunt diferiţi.
Vine des la Paris, vorbeşte cu el.
Eşti treaz. Cum te simţi ?
- Haide. - Nu pot, trebuie să plec undeva.
Unde ?
Îmi pare rău.
Nu ştiu cum să te mai reţin.
Ştiu.
Te iubesc şi voi găsi un răspuns.
IMORALITATE SEXUALĂ STUDIU ŞTIINŢIFIC
BĂRBATUL NORMAL ŞI ANORMAL
Lesbiană ?
Vorbeşti engleză ?
Eşti băiat sau fată ?
Ai o... ?
Nu mai pot face cumpărătorii să aştepte, regret.
Einar ?
Te pricepi la astea.
Am boxat o vreme.
Păcat că n-ai fost cu mine mai devreme.
Îmi pare rău ca n-am fost să te văd înainte.
E în regulă, acum eşti aici.
N-am putut s-o las pe Gerda să mă vadă aşa, are destule pe cap.
Ce s-a întâmplat cu tine ?
Nu înţeleg.
Nici eu.
Dar nu cred că e ceva nou.
Chiar şi în Vejle...
Scuze.
Ce ?
Eram diferit.
N-a durat mult să fii diferit în Vejle ! De aceea am devenit prieteni.
În fiecare dimineaţă îmi promit
că-mi voi petrece toată ziua ca Einar.
Dar a mai rămas puţin din Einar.
Crezi că se întâmplă astea pentru că eşti epuizat ?
Uneori mă gândesc să-l ucid pe Einar.
Dar mă opreşte gândul că o s-o ucid şi pe Lili.
Trebuie să mergi la medic.
- Nu. - Da.
- Fără doctori. - Te ajut să găseşti pe cineva.
Trebuie să încerci.
O stare confuza de identitate.
Dacă fac nişte găuri mici,
aici şi aici...
Te-am ascultat cu atenţie şi am veşti proaste.
Eşti homosexual.
Nu ştiu de ce fel de ajutor am nevoie.
Dar nu pot trăi fără să ştiu cine sunt.
Vă rog să mă scuzaţi o clipă.
"Schizofrenic."
Crezi că sunt nebun ?
A spus asta un doctor ?
Ştiu că am fost de acord să încetăm,
dar uită-te la mine.
Nu eşti nebun.
Ţi-am făcut eu asta ?
Ce ?
Uneori cred că dacă n-ar fi fost picturile...
Gerda, nu.
M-ai ajutat s-o aduc pe Lili la viaţă, dar ea a fost întotdeauna acolo.
- A aşteptat. - Acum ea te îmbolnăveşte.
Nu ştiu ce să fac.
Doctorii nu mă pot ajuta.
Vrei să mai încerci încă unul ?
- Einar... - Mă bucur să te cunosc.
Ce crezi că ar explica, starea prin care treci, dle Wegener ?
Profesore Warnekros...
Cred că în lăuntrul meu sunt femeie.
Şi eu cred la fel.
Probabil crezi că sunt nebun, că amândoi suntem...
Sunt unii oameni care cred că eu sunt nebun.
Cred că ai dreptate.
Am mai întâlnit un bărbat ca tine.
I-am urmărit cazul, împotriva dorinţei colegilor mei.
I-am spus că l-aş putea opera să-l fac pe deplin femeie.
- Asta a vrut. - E într-adevăr posibil ?
Ce s-a întâmplat cu bărbatul ? A fost operaţia un succes ?
A fugit în dimineaţa primei operaţii. Era prea speriat.
Eu n-aş face asta.
Poate a fost înţelept, nu s-a mai încercat aşa ceva.
Niciodată.
Profesore Warnekros, cum se face operaţia asta ?
Sunt două. În prima se elimină integral organele genitale masculine.
A doua, imediat ce te înzdrăveneşti, se modelează vaginul.
O schimbare ireversibilă.
Şi un risc mare de eşec.
- Infecţii, complicaţii. - E prea periculos.
E singura mea speranţă.
Mâine la prânz plec la Dresda.
Doamnă Wegener, cred că-l pot ajuta pe soţul dvs.
Dar nu va mai fi soţul dvs când termin.
Mă simt ciudat îmbrăcat aşa.
E important. Hans spune că nemţii îţi vor verifica actele.
Eşti aproape gata.
Nu ne vom mai revedea.
Mi-a făcut plăcere să ajut puţini oameni în viaţa mea,
iar voi aţi fost doi dintre ei.
Ai grijă.
Îmi doresc să mă fi lăsat să vin cu tine.
Nu pot.
Tu-l iubeşti pe Einar, iar eu trebuie să-l las să plece.
Ia asta.
Bună.
Mă numesc Lili, am o întâlnire cu profesorul Warnekros.
Lili şi mai cum ?
Lili Elbe, ca râul Elba.
Fireşte. Ia un loc acolo, te rog.
Trebuie să aştept ?
E doar o săptămână, trebuie să te linişteşti şi să pui ceva pe tine,
nu putem risca o infecţie.
Trebuie să fii puternic
pentru ceea ce vom încerca.
Ăsta nu-i trupul meu, profesore.
Te rog, îndepărtează-mi-l.
Eşti gravidă.
- Şi tu ? - Nu.
Sunt bolnavă în interior, dar profesorul Warnekros mă va vindeca.
Şi vei putea avea copii după aceea ?
Nu ştiu.
Sper.
Gerda, de ce nu te duci ?
- Mi-a cerut să nu merg. - A vrut să te protejeze. Ar trebui.
- Merg cu tine. - Voi face asta singură.
- Acum vorbeşti ca Einar. - Sunt ca Einar.
- Ce-ai vrea să fac ? - Aş vrea să pleci.
Serios ?
Nu, îmi pare rău.
Şi-a recăpătat cunoştinţa pentru scurt timp.
Trebuie să-i dăm multă morfină, desigur,
aşa că, e de aşteptat.
Nu trebuie să te mişti, Lili. Îţi înrăutăţeşti situaţia.
Sunt aici.
E în regulă.
Acum sunt aici.
Lili.
Mă simt mai bine, când îţi aud creionul.
M-ai desenat mereu mai frumoasă decât am fost.
Am devenit ceea ce ai desenat.
Tu m-ai făcut frumoasă.
Şi acum mă faci puternică.
Eşti atât de puternică.
Să ne întoarcem în Danemarca, Gerda ?
Să mergem acasă ?
Lili ! Ai întârziat.
Şi pastilele...
La fiecare două ore, dar trebuie să mănânc mai întâi.
Am ceva pricomigdale în geantă.
Şi astea.
Numai dacă ai nevoie de ele.
Mult noroc !
Reţineţi, să faci achiziţii de la Fonnesbech,
nu-i doar cumpărătură, e o experienţă.
- Ai locuit la Paris, nu ? - Da.
Magazinul e o scenă, suntem aici să facem reprezentaţie.
La Paris, o femeie n-ar visa să-şi pulverizeze mireasma pe ea.
O pulverizează în aer.
Şi apoi merge spre ea.
Voila !
Acum e rândul tău.
E nedrept, ai cei mai frumoşi dinţi şi cele mai înguste şolduri din magazin.
Cum poţi mânca atât de mult zahăr ?
Şmecheria e să nu mănânci altceva.
- Pe mâine. - Pe mâine.
- Pa, Lili. - La revedere.
Vii, Lili ?
Săptămâna trecută, am avut cel mai ciudat vis.
- Ce anume ? - Am visat că eşti căsătorită.
- Crezi că voi fi vreodată ? - Cine ştie ?
S-au întâmplat atât de multe lucruri ciudate.
Aş dori, Gerda.
Nu cu mult timp în urmă, eram căsătoriţi, tu şi cu mine.
Tu şi Einar.
Ştiu că era Einar, dar, de fapt...
Am fost noi doi.
Lili.
- Tu eşti ? - Cred că da.
Aşadar, spui că...
A intervenit un doctor...
- Să corecteze erorile naturii. - Te-a făcut femeie ?
Nu, Dumnezeu m-a făcut femeie.
Doctorul m-a vindecat de boala care era deghizarea mea.
O femeie adevărată ?
Vei avea nevoie de un caiet dacă vei continua aşa.
Când profesorul Warnekros mi-a sugerat să ţin un jurnal...
Am crezut că nu voi avea vreodată ce să scriu.
Ajută, să dai un sens lucrurilor.
Poate că ar trebui să încerc şi eu.
Eşti mulţumită de jobul tău ?
Până acum, sigur. Îmi place să fiu o parte din el.
Nu te-ai gândit la pictură ?
- Poate eşti bună la asta. - Vreau să fiu femeie, nu pictor, Gerda.
Sunt persoane cunoscute pentru ambele.
Aş fi curioasă să văd ce ai pictat, atâta tot.
Uneori e greu să ştii ce e în...
- N-ai mai luat una acum un minut ? - Gerda, ştiu ce fac.
Merg să iau nişte aer proaspăt.
Mă întreb de ce mă laşi să trec prin asta, dacă te gândeşti că totul va fi iar normal ?
N-o fac.
Dar i-am promis lui Einar ca voi avea grijă de tine.
Einar e mort, Gerda. Trebuie să acceptăm asta amândouă.
Ai avut grijă de mine, dar acum am eu grijă de propria mea viaţă.
Şi tu ar trebui să faci la fel.
Haide, Hvappe.
Da, la Londra.
- E urgent ? - Nu, e în regulă.
Spune-i...
E o zi frumoasă în Copenhaga.
Nu e ceea ce crezi. Henrik e gay, nu-i nimic între noi.
- Ar fi trebuit să-ţi spun că ne vedem. - Nu.
- E un prieten cu care vorbesc. - Pentru că nu poţi vorbi cu mine.
M-am hotărât, mă întorc la Dresda
pentru operaţia următoare.
- E prea devreme. - Nu, e momentul potrivit.
Trebuie să termin ce am început.
- Nu eşti suficient de puternică. - Profesorul Warnekros crede că da.
- Warnekros ? Nu te-a văzut. - M-am hotărât, Gerda.
- Te poate ucide. - Plec vineri, vii cu mine ?
Nu te voi ajuta să-ţi faci rău singură.
Vrei să vii, Gerda ?
Va fi mai dificilă decât prima operaţie.
Înţelegi asta ?
Da.
E o operaţie complicată.
Voi dormi tot timpul.
- Da, o vei face. - Şi vei fi acolo când mă trezesc.
- Sigur. - Aş vrea un soţ să arate ca tine.
Poate, un copil într-o zi.
- Ca o femeie adevărată. - Pas cu pas.
Odihneşte.
- Mai eşti supărată pe mine ? - Nu sunt supărată pe tine.
Sunt îngrijorată.
Ai auzit dorinţa mea, gerda. Când nimeni altcineva nu m-a auzit,
tu ai făcut-o.
Haide, trebuie să ne odihnim amândouă.
Dorm în scaunul ăla.
- Mergi la hotel. - Nu mă deranjează.
Ia asta, e rece.
Nu, ia-o tu.
Pentru moment.
- Voi fi bine. - Da.
- Somn uşor. - Noapte bună.
- Bună seara. - Pot să vă ajut ?
- Camera 9, vă rog. - Sigur, camera 9.
Mulţumesc.
Hans...
E în regulă.
Totul va fi bine.
E timpul.
Mult noroc, toată lumea.
Profesorul Warnekros vrea să vorbească cu tine.
A pierdut mult sânge, acum ne luptăm cu febra.
Exista o şansă să cedeze, dar...
Trebuie să fiu sincer,
pronosticul nu e...
Lili.
Ce faci, Lili ?
Sunt complet singură.
Ştii că ne-ai îngrijorat.
Pot să merg afară, Gerda ?
- În grădină ? - Ar trebui să te odihneşti.
Te rog.
Nu trebuie să-ţi mai faci griji despre mine, Gerda.
E un obicei vechi.
Greu mă schimb.
Cum de am meritat o aşa iubire ?
Nu mai am de ce să-mi fie frică.
Nu.
Noaptea trecută,
am avut cel mai frumos vis.
Am visat că eram copil în braţele mamei mele.
S-a uitat la mine
şi mi-a spus Lili.
Lili.
Lili !
Nu, las-o.
Las-o să zboare.
Jurnalele lui Lili Elbe au devenit baza memoriului pionierat
"Bărbat într-o femeie" publicat în 1933.
Spiritul ei curajos şi revoluţionar rămâne o sursă de inspiraţie
pentru mişcarea transsexuală de azi.
Gerda a continuat să-i facă
portretele lui Lili tot restul vieţii ei.
Traducerea şi adaptarea FlorinA
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org