M-ai iubi dacă n-aş putea să plătesc cina?
Posibil.
Da.
Ce facem?
Mă gândesc.
Am putea să ne certăm.
Să... aruncăm ce am mâncat. Poate ne dau afară.
Atrage atenţia.
Ce faci?
Îmi scot pantofii.
Voi pleca prima,
la timpul potrivit, când nu se uită,
vii în josul străzii.
Dle?
Fugi! Fugi! Fugi!
Nemernicule!
Scumpule!
Eşti bine?
Mor.
A fost epic!
L-am pierdut?
Nu ştiu.
Chiar ne-au fugărit?
- Hei. - Ce?
Uită-te la ele.
Frumoase, nu?
Da.
Hei...
Ce?
Am o singură inimă.
Fie-ţi milă.
Mai taci.
DISPARIŢIA LUI ELEANOR RIGBY
V e r s i u n e a --- L U I ---
Traducerea şi adaptarea: Phantom & dracusorr
Ce naiba ascultăm?
Melodia vieţii mele.
Frumos.
Putem să o schimbăm ca să nu mă arunc de pe un pod?
Ai prefera să asculţi altceva?
Nu mă interesează, doar ceva care nu mă face să mă sinucid?
- E doar o melodie, Conor. - Serios, schimb-o.
- Cafea? - Nu, nu vreau.
Mulţumesc.
Să şti că ai un talent de nesuferit.
Când o să creşti o să ai şi tu.
De ce eşti aşa de stresat?
Asta e compasiunea de care aveam nevoie.
Pentru asta sunt aici.
Pe bune, Alexis?
Ce?
- Nu e comic. Nu e comic. - E puţin comic.
O schimbi?
Nu.
Schimb-o.
A fost al tău, doar aşa ca să şti.
Hei, revino-ţi omule.
Suge-o.
Mă duc să fac o plimbare.
Bine. Hei, ai grijă de tine.
E o lume periculoasă acolo.
Aparent.
Te iubesc.
Hei, Ralph.
Cât e ceasul?
6:30.
Ai ieşit afară astăzi?
Ai mâncat ceva?
Eşti bine?
Jur, am uitat cum să adorm aseară.
Nu, Conor.
Am avut un vis în care tu aveai o aventură.
Cum ai aflat?
E a 4-a oară luna asta în care am acelaşi vis.
Cu cine am această aventură?
Cu o fată pierdută, brunetă.
- Poate eşti tu cu perucă. - Nu.
Eu nu mi-aş face griji pentru asta, bine?
Vrei să comanzi mâncare sau ceva înainte să plec înapoi?
Poate că ar trebui.
Da, am să comand.
Ar trebui să ai o aventură.
Eu... nu înţeleg despre ce vorbeşti.
Despre ce vorbeşti?
Lucrurile nu au fost prea vesele în ultima perioadă.
Fi serioasă.
Fi serioasă, ne descurcăm.
Cât timp vei continua să te prefaci?
Pe bune, nu înţeleg cum am ajuns de la mâncare la asta, dar...
Bine, ascultă-mă pentru o secundă.
Nu vreau... nu, nu vreau să te ascult nici pentru o secundă.
Ar putea fi un lucru bun.
Ar împrospăta aerul.
Cu siguranţă ar scutura relaţia noastră.
Nu ştiu pe ce planetă eşti, dar pe planeta asta,
să ţi-o tragi cu cineva, ţi-o tragi, pur şi simplu
şi nu e o metodă bună de a menţine o relaţie.
Bine.
Ai de gând să răspunzi?
- Răspunde tu dacă vrei. - Eu nu vreau să răspund.
Probabil că e tatăl tău din nou.
Asta e ceea ce vrei?
Ce?
Să ţi-o tragi cu nu ştiu cine... Asta vrei?
Nu ştiu ce vreau.
Serios?
Asta vrei tu?
Nu.
Ne înţelegem chiar aşa de rău?
Conor, a fost un an imposibil,
aşa că te rog nu mai întreba tâmpenii.
Deci...
Ce spune ziarul astăzi?
Se pare că o să murim toţi, sau ceva de genul.
Da?
Da, am auzit despre asta,
Nu pot să ţin pasul toate prostiile astea.
Gheaţa continuă să se topească,
ceva a explodat în Afghanistan,
Democraţii sunt nişte fricoşi,
gripa se răspândeşte,
de Kooning este prezentat la Muzeul de Artă Modernă
lămaia verde se pare că este culoarea verii,
şi proştii de Yankees au pierdut din nou.
Simt că o să îmi explodeze capul.
Ar trebui să citeşti cu muzica oprită sau cu televizorul oprit.
Sau amândouă.
Nu suport liniştea.
Ţi-am luat o cafea.
Mulţumesc.
Cred că mi se evaporă memoria.
Nu mai aveau brioşe aşa că ţi-am luat coacăze.
Urăsc coacăzele.
Eşti foarte vesel.
Sunt tot ce pot oferi
Totuşi, ce cauţi aici?
Păi ai sunat cam de 10 ori şi...
Nu ştiu, ai zis că vrei să vorbim despre ceva.
Vezi? Ţi-am spus eu. Se evaporă.
Timpul mă macină.
Unde e Fernanda?
Cine?
Femeia insuportabilă cu care te-ai căsătorit.
A vrut o schimbare de scenariu.
Wow.
Nu-mi place să fiu ataşat de lucruri din astea.
Mă ajută să gândesc obiectiv.
Oricum mă descurc şi singur.
Bine.
Atunci ce caut aici?
Oh. Da.
Am nevoie... Am nevoie de un manager ca să conducă localul.
Nu! Nu!
Haide acuma, lasă-mă să termin.
- Îmi place localul meu. Ne descurcăm. - Poţi mai mult de atât.
Chiar nu vreau să am această conversaţie acuma.
Nu am învestit în tine o sumă cu 6 cifre
numa ca să stai la un bar.
Acesta este un restaurant adevarat, Conor.
Nu am nevoie de ajutorul tău.
Vreau doar să-ţi dau o mână de ajutor,
zăpăcitule.
Ei bine...
dacă pui problema în felul ăsta...
Du-te naibii.
Hei, El. Am adus mâncare chinezească.
Eleanor?
Alo?
Scuzaţi-mă! Îmi caut soţia.
Numele ei este Eleanor Ludlow.
Camera 2012, etajul doi.
Liftul e chiar pe colţ.
- Pe aici? - Da.
- Pe scări ajungi mai repede. - Mulţumesc.
Ce naiba ai facut, El?
Nu suport liniştea asta, aşa că...
...dacă ai spune măcar ceva
Orice?
Nu mai pot să fac asta.
Ce anume?
Nu mă mai întorc niciodată în apartamentul acela.
Bine.
În unele zile totul e bine,
dar de pe la amiază totul merge ca naiba.
Ştiu.
Adică, nu ştiu, dar...
Putem să plecăm de aici. Putem merge oriunde vrei tu.
Cred că ar trebui să facem o pauză.
Poftim?
Nu.
Îmi pare rău, dar nici în ruptul capului!
- Conor. Conor. - Nici nu mă gândesc.
Te rog, El? Te rog?
"Nu te ridica şi nu mă lasa baltă".
Tu eşti starul din povestea vieţii mele.
Te rog fi calm în privinţa asta.
Calm?
Cum ai vrea să reacţionez?
"Wow, El, sună foarte interesant."
"Da, da, hai să ne dăm batuţi.
Mi se pare... rezonabil,
ca urmare a celor 7 ani din viaţa mea."
Trebuie să o iau de la zero.
Singură. Doar să încerc o altă versiune a mea.
Nu există "de la zero" Eleanor.
Poate, dar asta e ceea ce vreau.
Dacă ce vrei tu e greşit?
Unde ai fost în ultimele 6 luni, Conor?
De ce am impresia că a trebuit să trec prin asta de una singură?
Nu ştiu.
Nu ştiu. Pentru că am fost aici împreună cu tine.
Te rog, lasă-mă în pace. Tu nu înţelegi.
Doar...
Lasă-mă să dispar pentru o perioadă.
Iubito...
spune-mi doar ce să fac.
O să-ţi dai tu seama.
Da?
Hei. Îi caut pe Conor şi Eleanor Ludlow.
Da. Conor.
Crezi că dacă mă pun în genunchi, totul va fi bine?
Nu.
Adică pierderea unui copil nu e un lucru uşor de explicat.
Ce naiba trebuie să explic?
Nimic. Tu...
Nimic. Nu trebuie să explici nimic.
Eu... am vrut să îţi dau asta.
Şti cu câţi nenorociţi ca şi tine am avut de-a face în ultimele luni?
Nu, nu ştiu.
Aş aprecia dacă ai pleca de la uşa mea.
E brutal.
Da, asta e...
e brutal, omule.
Poate că vrea ca tu să o cauţi.
Nu. Nu vrea.
Aşteaptă câteva zile şi după aia caut-o!
Stu, nu.
Ei bine, cred...
că era inevitabil... mai devreme sau mai târziu.
- Taci din gură. - Bine, îmi pare rău,
Nu ştiu ce să spun. Ce ar trebui să spun?
Nu trebuie să spui nimic. Doar taci din gură,
bea... vorbeşte despre vreme.
Hei, tipul de la masa doi spune că te bate de nu te vezi
dacă nu primeşte în curând pieptul de pui prăjit.
Să mă pupe undeva.
Poate că ar trebui să îi spui tu asta.
Masa doi?
Mă ocup eu.
Hei, nu mai avem bere.
Ce? Cum să rămânem fără bere?
Avem două baxiuri în spate.
Du-te şi verifică...
Nu arunci cu orice în localul meu, omule.
- Care-i problema ta? - Unde dracu e mâncarea noastră, omule?
- Ascultă, nu-mi mai ameninţa bucătarul. - Bine, calmeaza-te.
Nu-mi zi tu mie să mă calmez dracului. Hei!
Dacă îmi mai ameninţi bucătarul din nou, o să mătur cu tine pe jos.
- Tu vorbeşti serios? - Hei, termină!
O să plăteşti.
- Conor, Conor, prietene, eşti bine? - Ieşi dracului afară!
- Du-te naibii! - Da, du-te naibii , omule!
Frumoasă revenire. Foarte frumos. Du-te de aici. Şi tu.
Ieşi afară.
Ţi-ai uitat şi ochelarii de soare prostovane?
Poate că ar fi bine să angajăm un bodyguard.
Nu ne permitem un bodyguard. E în regulă.
Poliţiştii fac reclamă bună.
Erau aproximativ 40 de trecători afară.
Apreciez optimismul prieteni.
Câteodată cele mai rele acţiuni produc cele mai bune rezultate.
Câteodată nu produc, Stu.
Doamne, parcă aţi fi bunicii mei.
Vrei o aspirină sau ceva?
Nu, nu, sunt bine, mulţumesc.
Să şti că nu e nevoie să mă dădăceşti atâta.
- Sunt bine. - Eşti cam agresiv.
Nu ai fost atentă la ce s-a întâmplat aici?
- Da. - Am o stare proastă.
Ne adaptăm.
Ştiţi ceva, ar trebui să plecaţi acasă.
- Mă descurc. - Eşti sigur?
Da, puteţi să plecaţi.
- Ţi-ai luat lucrurile? - Da.
- Geanta mea e în spate. - Geanta ta...
Da.
- Eşti sigur? Mă duc să... - Bine, să mergem.
Mulţumesc.
Cu plăcere.
Noapte bună.
- Noapte bună. - Sigur eşti bine?
Sunt bine. Mersi că eşti un băiat puternic.
Aţi apelat un număr care nu mai este valid.
- Vă rugăm verificaţi numărul... - La naiba.
...şi încercaţi să sunaţi din nou. Mulţumim.
Alo?
' Mary? ' Da?
Sunt Conor.
El e acolo?
Alo... Alo?
Alo?
Salut
M-am gândit să...
... să rămân aici un timp.
Salut, Ralph.
Ştii unde e dormitorul oaspeţilor.
Da.
Sunt prosoape într-un dulap de pe hol.
În frigider nu prea e nimic.
Am cereale.
E-n regulă. Pot să cumpăr ceva.
Nu e mare lucru.
Mă duc la restaurant.
- Bine. - Noapte bună.
Noapte bună.
Nu am nici o idee unde a plecat.
Şi-a închis telefonu şi a dispărut.
Ţi se pare normal?
- Nu comentez. - Termină.
Nu, oricum i-ai spune,
apelez la al 5-lea Amendament.
Am încercat să fiu de ajutor, M-am prefăcut,
dar nu am reuşit, aşa că mă dau bătut.
Bine, îmi dau seama că am fost puţin...
cu capul în nori, dar dacă gândesc în retrospectivă
încep să mă obişnuiesc cu asta.
Câteva săptămâni se se consideră retrospectivă?
Felicitari Stu.
Nu mai am ce să spun.
Haide, fi serios.
Îţi pun o întrebare simplă.
Nu e nevoie să mă protejezi ca să nu-mi răneşti sentimentele,
dar... te-ai aşteptat la asta?
Exceptând câinele meu, nu am dormit lângă aceeaşi persoană
mai mult de două, trei zile la rând şi nu ştiu ce aş putea să spun
ca să fie relevant situaţiei tale.
Am deschis un restaurant pentru tine nesimţitule.
Nu, de fapt l-ai deschis pentru tine, nesimţitule.
Şi potrivit revistei Village Voice, "e un bar cu mâncare neinspirată".
Oricum mă lupt cât pot ca să reziste doar pentru tine.
Apropo am să suport costurile unei chelneriţe noi pentru că citez:
"S-a uitat la mine din prima."
Şi iţi mulţumesc pentru asta.
- V-aţi culcat deja? - E...
- În curând, da. - În fine.
Nu caut nicio analiză psihică
a noii generaţii.
Vreau părerea prietenului meu cel mai bun
chiar dacă e o părere de doi lei.
Bine.
"Suntem tineri."
Da, da.
"Cu durere în inimă, noi ne ridicăm.
Fără promisinui, fără cereri.
Iubirea e un câmp de luptă." Pat Benatar.
Eşti un idiot.
Am impresia că trebuie să mă port cu tine ca şi cu ouăle.
Înţelegi?
Am încercat să vorbesc cu tine despre asta de luni de zile...
Nu mă refer la asta.
La asta mă refer, omule.
Nu ştiu cum să mai fiu prietenul tău.
Nu eşti uşor de înţeles.
Aşa că am să stau la locul meu.
Am să stau aici. Am să stau aici.
Şi n-am să spun nimic.
Îmi pare rău.
Bine.
Dar te întreb acum.
Înţeleg că nu puteţi să treceţi peste.
- Da? - Da.
Când cineva flirtează...
...cred că ei trebuie să facă
orice e necesar ca să...
aibe o relaţie si o viaţă normală.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Am văzut-o ieri.
- Poftim? - Am văzut-o.
- Unde? - Localul Astor.
- Ai... Ai vorbit cu ea? - Nu.
- Nu ai vorbit cu ea? - Nu. Nu.
Era, era departe de mine.
Era departe. Mergea la curs sau ceva de genul.
Curs?
Da. Avea la ea geanta pentru cărţi.
- Mergea la curs. - La care şcoală?
La Universitatea New York sau Cooper Union
- Nu ştiu! - La Şcoala Nouă?
Nu ştiu. Nu e greu să afli.
- De ce nu mi-ai spus? - Tocmai ţi-am spus.
Despre ce vorbiţi?
Despre tine
Salut.
Bine?
Nu sunt aici ca să aprob...
sau să nu aprob, doar aşa ca să şti.
Mama ta îmi făcea capul calendar deoarece nu te-am făcut responsabil.
Ce?
Spunea că nu te-am făcut responsabil.
Ce legătură are asta cu mine?
Semeni cu mine.
Ba nu.
Nici pe departe.
Mi-am purtat de grijă.
Bine. Şi, altceva?
Nimic.
Nu trebuie să vorbim despre asta.
Tu ai venit în cameră.
Să închid muzica ta idioată.
În fiecare zi, fac un sigur lucru ce mă bucură.
Un singur lucru. Ascult genul meu de muzică idiot
când citesc ziarul tâmpit.
Ăsta e modul prin care mă relaxez.
Aşa că...
Du-te în camera oaspeţilor şi numără picăturile de ploaie.
"Numără picăturile de ploaie?"
Nu mă pricep la genul ăsta de chestii.
În regulă.
Nu-i treaba ta să cotrobăieşti prin amintiri
şi să judeci ce e corect şi ce nu.
Despre ce naiba vorbeşti?
N-ar trebui să ai regrete.
N-am.
Salut Stu, ce faci?
Chiar acum mă uit la ea.
Stai, stai, stai, Nu te aud.
Chiar acum mă uit la ea.
Stu, nu înţeleg nimic din ce spui.
Mă uit la soţia ta.
Îşi comandă de mâncare.
Unde eşti?
La The Smile.
Conor? Conor?
Unde e?
A plecat.
Cum adică a plecat?
Adică a plecat.
De ce nu ai urmărit-o?
Nu sunt un ciudat. N-am de gând să o urmăresc.
S-o facem.
Majoritatea oamenilor ar putea asigura.
... un răspuns intuitiv.
Eul corespunde
cu simţul de proprietate, intimitate a gândurilor proprii,
al dialogului cu sine,
al stărilor afective,
pe care mulţi, dar nu toţi, le avem de la naştere.
Poţi să îmi dai un pix şi o coală?
... izolarea cu sine e văzut ca..
Te rog
... ca o unicitate personală...
Mersi
Şi pixul?
Şi, poate, e aceeaşi...
Ţi-l returnez.
... izolare la care Descartes se gândea când a redefinit
conceptul subiectului şi subiectivităţii.
În cele din urmă,
a fii conştient de sine susţine capacitatea de cunoaştere...
...şi asta rezidă în mintea subiectului
şi subiectul are o condiţie
separat, diferit de tot ceea ce îl înconjoară..
Salut din nou.
Poţi să dai asta fetei roşcate?
Te rog?
... noi spunem, "Ce te-a apucat?" pentru a exprima surpriza.
Mersi. Uite pixul.
... dezaprobarea comportamentului bizar.
Şi iar...
simţul realităţii ne spune...
Roşcata. Mersi.
...că purtarea stranie e semnalată de bătaia frunţii
cu indexul.
Învăţ ceva.
"De ce raţiunea e în minte" e titlul unei prelegeri
de la simpozionul din 1951.
Bună.
Cea mai autoritară voce e a lui Ken Bergen,
care a spus:
Putem redefini ce înseamnă să fii o persoană...
... într-un fel în care să ne deplasăm
de la premisa individualistă înspre cea relaţională...
Hei!
- Rigby. - Ce naiba faci?
N-am avut şansa să-ţi spun ceva înainte să dispari.
- Ce te-am rugat, Conor? - Să vorbim.
- Ce te-am rugat? - Dă-mi o secundă...
Ţi-am dat multe secunde!
Dispari!
Bine.
Mergi mai departe.
Conor?
La naiba!
- Conor? - E teafăr?
A fost interesant.
Da, a fost grozav.
Te-ai întors la şcoală?
Mă duc la nişte cursuri.
Era să nu te recunosc.
Ce vrei să spui?
Părul tău.
Îţi stă bine.
Unde stai?
Nu e treaba ta.
De asta voiai să-mi vorbeşti?
Nu.
Atunci?
Vroiam să spun ceva frumos
care ne-ar fi rezolvat problemele
şi ar fi făcut ca totul să fie bine.
Dar am uitat ce era.
Păcat.
Ştiu.
Plec.
Vreau doar...
o şansă de a vorbi.
După aceea poţi să dispari unde vrei
Pregătit, dle?
Da.
M-am născut pregătit.
Uşor. Aveţi grijă.
Pe curând.
- Capul jos.. - L-ai prins?
Da.
Uşor.
Punem legăturile.
Bine.
Pot să te mai hărţuiesc?
Rămas bun, Conor.
Spune-mi cât durează...
Bine, am să te sun mâine
şi ne uităm la detalii.
Da. Nu. Asta e tot.
Bine, mulţumesc.
Sigur.
Incredibil.
- Te distrezi? Vrei să...? - Da.
- Spune noapte bună. - Noapte bună.
A fost frumos lume.
- Nu, nu a fost. - La naiba.
Clienţi puţini?
Câteva persoane au venit să folosească toaleta.
- Cum stăm? - În afara faptului că
suntem o specie pe cale de dispariţie, nu prea bine.
Poţi să îmi traduci te rog?
Vineri seara e singura zi în care facem bani.
Am omis câteva facturi,
şi nu putem acoperi cheltuielile.
Înţeleg.
Da.
Ai un alt plan?
Burger King?
Serios, vreau să iţi arăt ceva.
- Asta e tabelul din... - Nu, nu pot.
Ai protecţie?
Viagra?
- Te rog taci. - Vrei să te ţin de de mână?
- Taci din gură. - Pot privi?
Vorbesc serios. Taci.
Bine, oricând ai nevoie.
Strici totul. Poţi să taci odată?
- E în regulă. - Cred.
- În ce? - Într-o putere mai mare.
O auzi?
Nu acum.
- Pe curând. - Pa.
- Distracţie plăcută.
Am eu un alt plan.
Da?
Şţi că poţi pleca.
Mă gândeam să obţin autorizaţia de agent imobiliar.
Ce?
De ce...
De ce ai face asta?
Pare mai bine decât să torn băutură.
Aşa crezi? Bine.
Îţi plăcea arta.
Probabil se va transforma într-o pasiune
de duminică dupa-masă.
Tu?
Nu are sens să te străduieşti prea mult ca totul
să sfârşească cum sperai tu.
Vei fi bine?
Probabil.
Viaţa e plină de probabilităţi.
Sunt un bun ascultător...
Dacă vrei să vorbeşti despre... orice.
E supraapreciat lucrul ăsta. Mai bine să fiarbă în mine, apoi să izbucnesc...
De ce-ai făcut asta?
Părea firesc.
Sunt cam însurat.
Nu mă supăr.
Eu, da.
Nu se uită nimeni.
În alte împrejurări...
N-ar trebui...
Când ţi-ai pus-o ultima dată?
Deja simt regretul.
Nu mai gândi. Nu e bine.
- Alexis? - Da?
Mâine va fi ciudat.
Probabil.
Salut.
Ce faci aici?
Mă uitam printre lucruri.
Da?
Vroiam să îl hrănesc.
La naiba.
Nu ar trebui să renunţi la mine aşa usor.
L-am luat pentru Cody.
Da, ştiu, mulţumesc.
Ce ar fi trebuit să facă un copil de două luni cu un peşte?
Arăţi ca naiba.
Mersi.
Ce vrei să faci cu el?
E ceva neînregulă cu tine?
Probabil, de ce?
Doar aşa, legat de discuţia de ieri,
a fost puţin ciudată.
Presupun că am atins o coardă sensibilă.
Nu eşti pe moarte, nu?
Din câte ştiu eu nu.
Cu toate că ieri am uitat cum mă cheamă.
Da?
Eram la Starbucks, îmi cumpăram o cafea,
şi cel de la magazin m-a întrebat: "Cum vă numiţi domnule?"
şi m-am blocat.
Nu am ştiut cine sunt timp de un minut bun,
Până când într-un final am ieşit afară.
Sunt sigur că se întâmplă la mulţi oameni.
În drumul tău spre pensionare.
Da. Da, aşa e.
Câteodată îmi văd sfârşitul vieţii chiar în faţa ochilor.
Să şti că e ciudat,
într-o zi treci colţul străzii
şi totul e schimbat, fără să realizezi.
E ca şi cum parcă totul s-a adunat într-un fel de aspirator cosmic.
Ai aceeaşi vârstă acum
pe care o aveam eu când te-ai născut tu.
E total absurd.
Unde vrei să ajungi?
Nu vreau să ajung nicăieri.
Soţia mea nenorocită m-a părăsit adunând praful de pe canapea
iar acum singurul lucru de făcut e să nu fac nimic.
Asta se întâmplă dacă te însori cu o femeie care are jumătate din vârsta ta.
Du-te naibii.
Nu mă lua pe mine cu dramatisme din astea tâmpite.
Eu...
Am fost acolo.
Era una dintr-o mie
şi te-am văzut cum nu ai făcut nimic
în ultimii 17 ani!
17 ani de când te-ai săturat de mama mea, aşa că...
Era inevitabil că o să se temine.
Crezi că mă simt bine cum sunt acuma?
Da aşa se pare.
Vroiam să iţi spun ceva frumos.
Serios?
Spune-mi.
Cu toţii cunoaştem tristeţea.
Sau cum vrei să-i spui.
Vreau să ştiu cât mai puţin.
Cum poţi să spui că asta e ceva frumos?
Ai vorbit măcar cu ea?
- O facem? - Da.
Vrei să spui câteva cuvinte înainte?
Are vre-un efect?
Nu.
Adio, Ralph.
Ce...?
Îmi cer scuze.
Nu te aşteptam.
Nu.
E o surpriză şi pentru mine...
- Bună. - Bună.
E aici?
Nu.
Locuieşte aici?
Vrei să intri?
Ar fi în regulă?
Da.
Bine.
Mersi, Mary.
Sigur nu vrei un pahar de vin?
- Nu? - Nu.
Nu ar fi bine să mă apuc.
Eu am început deja
Cum e?
Să fiu sinceră, nu ştiu.
Cât de bine poate.
Par schimbat?
Te simţi aşa?
Oarecum.
Arăţi la fel.
Nu mi-ai plăcut atunci când Eleanor a venit prima dată cu tine, la cină.
Cât o fi trecut.
Cât a trecut?
Şapte ani.
Şapte ani?
Da
Ai stat în acelaşi loc exact acuma şapte ani
cu un pahar de apă deoarece ţi-era teamă să bei în faţa mea.
Băiatul enervant de perfect ce mi-a luat fata.
Îmi eşti drag.
Ei bine...
E adevărat.
Uite...
Nu vreau să mă bag în viaţa ta,
sau în ce are de făcut,
dar nu pot...
să rămân în bătaia vântului.
Am mers mai departe deoarece...
era singura decizie înţeleaptă.
Probabil oamenii suferă diferit.
Aş vrea să pot spune ceva potrivit,
dar voiam banalul înapoi.
Cred că Eleanor voia altceva.
Şi, cred că...
... nimic nu era potrivit în acea situaţie.
- Nu pricep.. - Ce?
Tatăl tău e un rebel în lumea gastronomică.
E ca un Mick Jagger din lumea restaurantelor.
Tot ce trebuie să faci e să dai un apel şi o să ne salveze,
dar vrei să dăm faliment, cum se întâmplă cu 90% din restaurante.
- Nu înţeleg. - Stu, Stu...
- Ce a făcut el? - Ce vrei să spui?
Tatăl tău ce a făcut? O fi greşit omu'.
- Ce vină are el? - S-a căsătorit cu mama.
- Adică? - Ce ai auzit.
I-a dat lui toţi banii ei de moştenire iar el a deschis restaurantul.
A avut succes, apoi l-a lăsat baltă.
Ştii ce?
Găseşte-ţi o bătrână cu bani şi n-o să dăm faliment.
Prefer să eşuez,
decât să-mi reproşeze că mi-a oferit totul.
E cel mai idiot lucru posibil.
De ce? Ştii ce e aiurea?
Crezi că tata va spune
să-mi aduc şi prietenii, să lucreze şi ei cu mine?
- Da! - Nu-i o petrecere în pijama!
E-un serviciu.
- Stu, eşti un bucătar bun, dar... - Sunt bucătar şef.
Nu te-ai descurca.
Nu vrei să ajungem acolo.
- Hai să discutam. - Nu vrei să ajungem acolo..
Când ai feliat ultima oară un morcov?
- Bine. - Serios.
Când nu ai amestecat albuşul cu gălbenuşul?
În acea lume...
M-aş descurca.
... ai fi un picolo.
- Nemernicule. - Sunt sincer.
Paharele alea trebuie spălate.
Du-te dracu.
Îţi place?
- Idiotule. - Stai!
Mă loveşti cu napi?
Atât poţi?
Hai!
Doamne!
Asta voiai?
Glumesc?
Nu, cred că se bat.
N-am deschis.
Eşti bine?
Am fost al treilea la academia bucătarilor din New York, nemernicule.
Ştiu, deşteptule.
Să-mi spui "bucătar-şef".
Îmi place aranjamentul nostru.
Serios.
Dar chiria s-a scumpit
şi dacă nu vrei să dormi aici...
Da, îmi aduc un sac de dormit.
E timpul să renunţăm.
Să ne maturizăm.
Sunt matur.
Sunt.
Bine.
Când e termenul chiriei?
La sfârşitul săptămânii viitoare.
Putem să dăm un bairam înainte?
Da.
Putem lua droguri tari?
Orice vrei.
Bun.
Scuze.
Suge-o.
Bine.
Da, e uimitor. E bine?
Sunt bine.
- Bine. - Da.
Mai pictez.
- Ia-mi-o. - Hei.
Scuze.
Sfinte Shatner.
Şi eu mă bucur să te văd, Stuart.
E frumos.
Reînnodarea legăturilor.
- Mă duc la bucătărie. - Da.
Te însoţesc.
Shirley Temple?
Da.
Cât e?
Banii tăi nu sunt buni aici. Ştii asta.
Bine.
Merge afacerea?
Grozav.
Dăm faliment.
- Îmi pare rău. - Da.
Şi mie.
Ce urmează?
Nu ştiu.
M-am gândit să fac ceva mai folositor.
O să lucrezi cu tatăl tău?
Înainte să te cunosc pe tine, nu ştiam cine sunt.
Când eram împreună credeam că mi-am dat seama.
Acum, mă întreb iar.
Să-mi spui şi mie şmecheria.
Bine.
Să plecăm de aici.
- Ce? - Să plecăm.
- Acum? - Asta e ideea.
Nu cred în irosirea timpului.
Bine.
Da...
Nu uita să-i faci plinul.
Da.
...furtuni puternice în seara asta...
...urmate de ploi torenţiale...
Asta...
- Ce faci? - Vrei să asculţi asta?
Da. Rezistă, Ludlow.
Va ploua?
La naiba!
Normal că maşina nu are ştergătoare bune.
Putem aştepta.
De ce am venit aici?
Tu să-mi spui.
Tu ai vrut să-mi vorbeşti.
M-ai urmărit, ai fost în casa părinţilor.
Ce căutăm aici?
Acum o oră, ai venit în barul meu
şi ai sugerat să conducem fără ţintă în furtuna perfectă.
E amuzant.
Da.
Mori de râs.
Când eram împreună, credeam că vom rezista.
Trebuie să-mi mut lucrurile din apartament săptămâna viitoare.
Vrei să păstrez ceva pentru tine?
Unde te muţi?
Nu ştiu.
Pot sta la tata o vreme, până mă pun pe picioare.
Cum e?
Sunt aproape sigur că-şi pierde minţile.
Fernanda l-a părăsit.
Da.
E vorbăreţ.
Moralist.
O să fie aşa până găseşte pe alta.
Cred că e mai mult.
Poate.
Cel puţin voi discutaţi.
Da.
Ce le-ai spus părinţilor tăi despre noi?
Ce să spun?
Că eram grozavi.
Simt că trăim un clişeu dezastruos.
Da.
Eşti fleaşcă.
Ai observat? Mersi.
Stai...
Nu.
Stai.
Naiba.
M-am culcat cu altcineva.
Îmi pare rău.
Nu contează.
Cum adică?
Dă-te la o parte.
- Nu, El... - Mişcă-te.
Cum nu contează?
Revino-ţi, Conor.
- Nu-ţi pasă? - Nu.
Minciuni. Ştiu că-ţi pasă.
El, trebuie să zici, "Unde ţi-e capul, Conor?"
"Eşti un egoist nenorocit."
Nu.
Am trecut de asta.
Ai spus-o pentru mine.
Să ne întoarcem în oraş.
Plec de aici.
Bună, Phoebe.
- Ce mai faci? - Ce mai faci?
Bine. Ţi-ai lăsat părul lung.
- Nu chiar. - Ba da.
E la locul său.
Locul ăsta ar putea deveni al tău, dacă ai vrea.
Fă ce vrei cu el.
Serios, am...
terminat.
Era la modă.
Mai vin oamenii ăia, doar că au îmbătrânit.
Unii nu mai vin.
Rolling Stones au venit săptămâna trecută după concertul din Madison Square,
dar... oamenii îmbătrânesc.
Fac asta de prea mult.
Te-ai descurcat destul de bine.
Mulţumirea de sine mă bagă în sperieţi.
Da?
Ce spui de asta?
Am pierdut împrumutul de la bancă,
pierd chiria barului,
Eleanor m-a părăsit.
Am 33 de ani şi viaţa mea e praf.
Eu am 60 de ani.
Am pierdut un nepot anul ăsta de care nu am voie să vorbesc.
Cea de-a treia soţie m-a părăsit
şi vin la restaurantul ăsta
care poartă numele mamei tale, în fiecare după masă.
E timpul să zbor.
Unde?
Vei zbura în Tărâmul de Nicăieri?
Să devii budist?
Când te întorci să ne luminezi şi pe noi.
La naiba cu luminatul.
Trebuie să mă obişnuiesc cu realitatea.
Ce cauţi aici?
Eram... prin zonă.
"În zonă."
Ce e?
Te-ai întrebat vreodată de ce ne îndrăgostim de anumite persoane?
Nu chiar.
Eu cred că
ceva nu e bine, dar nu ştiu ce.
Există o femeie care nu-ţi va da pace.
Dă-i timp.
Aşa trebuie să faci, ţinând cont de împrejurări.
Sunt nasoale.
Da.
Chiar ţi-am interzis?
Ce ai putea să-mi spui acum?
De când a...
De la accident, am încercat să evit
orice amintire şi memorie legată de el
ca să uit complet şi să nu mai ştiu nimic...
O stea căzătoarea durează o secundă,
dar... nu eşti fericit că ai văzut-o?
Frumos.
Siropos, dar frumos.
Vorbesc serios.
Eşti un om sensibil, tată.
Nimeni nu mi-a spus asta.
Eşti în pericol de a deveni plin de vigoare.
Nu trebuie să permitem asta.
- Ţi-e foame? - Da.
Mă duc să-ţi fac ceva.
Bine.
Mi-ai adus băuturile?
Da. Mai lucrează cineva aicia?
- Acum nu. - Ghici ce?
- Ce? - Nu mai avem bere.
Ce şoc. Bine.
Asta e ultima bere să o beţi încet.
Mai avem lichior. Savuraţi.
Masa 4?
Da. Mulţumesc.
Aţi primit băutura?
Dragă?
O bere te rog?
Nu mai avem bere.
Atunci un pahar de vin roşu.
Bine, şi pentru dumneavoastră?
- La fel. - Bine.
E ceva neînregulă?
Nu. Vă aduc comanda.
- Sia? - Da?
- Două vinuri roşii masa 4. - Am înţeles.
Stu unde e Alexis?
Da?
- Salut. - Ce? Nu stau pe wc.
- Fumăm. - Nici nu vreau să ştiu.
Pot să vă întrerup o secundă?
Vreau să vă întreb ceva important
probabil pentru ultima oară.
Nu trebuia să preparaţi ceva mâncare?
Fi serios.
- Ai dreptate. - Eu.
V-o trageţi?
Ieşi afară.
Faceţi ceva de mâncare.
Zăpăcitule.
Vino aici.
- Te iubesc. - Te iubesc.
Spală-te pe mâini. Bine?
N-ar trebui să fim acolo?
Deci...
- Iată-ne în baie. - Da.
- Alexis, legat de... - Deci voi doi
aţi fugit căutând soarele ieri?
Da.
Nu ai auzit?
Totul e roz.
Aş putea să mă îndrăgostesc de tine.
Nu cred că ar fi cel mai bun lucru.
De ce?
E amuzant cum o persoană
poate să distrugă o altă persoană iremediabil.
Asta e amuzant?
Nu ştiu.
De aceea nu sunt un barman. Nu te şterge...
- Eşti gata? - Bucătaria e închisă pentru todeauna!
Da!
Tu ai aruncat cu paharul?
E localul lui nu te panica.
E singurul care poate face asta.
- Nu... - Sărută-mă.
Sărută-mă.
Hei!
Cât mă costă?
Poftim?
Cât mă costă?
Nu mai ştiu.
Alo?
Da iubito.
Nu, sunt întins pe trotuar.
Sunt bine. E în regulă.
Nu ştiu...
Nu ştiu ce stradă e.
Clinton... e lângă Houston.
Strada Clinton chiar lângă Houston.
Ne vedem într-un minut.
Cât vrei?
Nu mai contează.
Poftim?
Hei!
Care e problema ta?
Alo?
Bună.
Când am adunat toate astea?
Nu ştiu...
S-au tot adunat.
Poţi să mai duci din ele şi la părinţii mei dacă vrei.
Nu.
Mă gândeam să închiriez un depozit până ne gândim ce facem.
Îmi pare rău.
La ce te gândeşti?
Memoria e aşa de ciudată.
Cum adică?
Am uitat cum arăta.
Uneori...
îi întrezăresc ochii...
... sau cum îmi zâmbea din pătuţ.
Apoi, nu-mi amintesc.
Nu pot să-mi aduc aminte faţa lui.
Deloc.
Deschis.
Avea tenul deschis.
Avea urechi mici.
Avea nasul tău.
Gura ta.
Bărbia ta.
Avea...
Dar avea ochii mei.
Şi îmi plăcea enorm asta.
A fost cel mai frumos lucru pe care l-am văzut vreodată.
N-am fost pregătită pentru aşa ceva.
Niciunul dintre noi nu a fost.
Îl vreau înapoi.
Ştiu.
Te iubesc.
Ştiu.
Băieţi.
Fac o plimbare înainte să deschidem, bine?
- Bine. - Bine.
15 oameni doar aici?
Ce facem?
O să facem puţin loc aici.
Traducerea şi adaptarea: Phantom & dracusorr