Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
În anul 120 d.Hr., Legiunea a IX-a a Armatei Romane
a înaintat spre teritoriul necucerit al Britaniei de Nord.
Nu aveau să mai fie văzuţi niciodată.
Toţi cei 5.000 de soldaţi au dispărut odată cu preţiosul lor stindard...
ACVILA LEGIUNII A IX-A
Ruşinaţi de marea pierdere suferită, Împăratul Hadrian a poruncit
construirea unui zid imens pentru a izola nordul Britaniei pentru totdeauna.
Valul lui Hadrian a marcat capătul lumii cunoscute.
20 de ani mai târziu Nordul Britaniei, sub ocupaţie romană
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & Shadow @ www.titrări.ro
Sincronizare şi completare după subpack: Driv3r & Nahrmer @ www.titrări.ro
Marcus Flavius Aquila,
membru al Cohortei a IV-a a Galiei din Legiunea a II-a.
Am venit să preiau comanda.
Lutorius Drusillus Salinator, ofiţer de rang înalt activ.
Unde e comandantul de garnizoană?
A plecat azi-dimineaţă, domnule. Era nerăbdător.
Lista cu ordine şi cheile de la cufărul cu bani.
Nu există un casier?
Suntem o garnizoană prea mică. Din păcate, sarcina cade pe umerii dvs.
După cum probabil ai observat, am avut ceva probleme cu latrinele,
dar am pus pe cineva să le repare.
- Fără succes. - Până acum.
- Prima oară la comandă, domnule? - Da.
Ce v-a făcut să alegeţi Britania?
Aveţi rude pe-aici, presupun.
Nu.
Am observat fortul. Cam are nevoie de reparaţii.
Va trebui să facem ceva în legătură cu asta.
Da, domnule.
Repede, daţi-i drumul!
Alinierea, soldat! Treci la locul tău!
Noul nostru comandant, Marcus Flavius Aquila.
Unde-i noul nostru comandant?
Probabil îşi despachetează regulamentul.
Ascultă bine ce-ţi spun. Marcus Aquila e pătat.
Ştii bine cine a fost tatăl său.
Cel care a pierdut Acvila Legiunii a IX-a.
Să nu mai punem la socoteală şi 5.000 de soldaţi.
A fost puţin neatent.
Am auzit că el a cerut să fie trimis aici.
- În văgăuna asta? - Da.
Îţi spun, am fost alături de Acvile timp de 23 de ani.
Recunosc un semn rău când văd unul.
Băiatul ăla e semn rău.
Mithra, stăpân al luminii,
te rog ajută-mă, părinte al părinţilor noştri.
Ajută-mă să-mi conduc oamenii bine.
Nu mă lăsa să-mi dezonorez legiunea.
Te rog, ajută-mă să recâştig onoarea familiei mele.
Săpaţi adânc, băieţi!
Vieţile voastre depind de fortificaţiile astea!
Mutaţi ţăruşii ăia acolo!
Trebuie să fiţi puternici în luptă!
Putere, viteză şi precizie!
Mi s-a spus că încă n-a sosit transportul de grâne.
Vreau să trimiţi o patrulă să investigheze.
Eu nu mi-aş face griji, domnule, o zi de întârziere
e o nimica toată prin părţile astea.
Pentru mine, e.
- Trimite patrula. - Credeţi-mă, domnule. E prea periculos.
Mi s-a semnalat prezenţa unui druid care prădează satele.
Momentan, n-aş trimite nicio patrulă.
Şi soldaţii trebuie să mănânce.
Patrulă, înainte, marş!
Stâng, drept, stâng!
- Trezeşte-l pe Lutorius. - Să trăiţi!
- Ai auzit? - Domnule?
Sper că patrula e teafără.
Se pare că te-am chemat degeaba.
- Ce-ai auzit? - Probabil au fost nişte vite.
Acolo. Ai auzit?
Fir-ar să fie de întuneric!
Să chem soldaţii la arme?
Dacă sunt doar vite, nu vor fi prea mulţumiţi.
Mai bine furioşi decât morţi.
Cheamă-i la arme. Dar în linişte.
Să trăiţi!
Soldat, trezeşte-te!
Căşti afurisite!
Haideţi, mai repede!
Menţineţi poziţiile!
Legiune, menţineţi poziţiile!
Aduceţi-mi o torţă!
Nu rupeţi rândurile!
Menţineţi poziţiile!
- Domnule! - Bine procedat, domnule!
Lumina Soarelui să fie cu tine, frate.
Mulţi alţii vom zace acolo, domnule.
Aţi mai primit veşti de la patrulă?
Domnule!
Zeii noştri ne-au dăruit victoria azi.
În genunchi, piază rea.
Ne-aţi cotropit pământurile şi ne-aţi ucis fiii.
Ne-aţi pângărit fecioarele.
Vă blestem !
Nu-i las să moară.
Adună 50 de rezervişti şi postează-i la poartă.
Domnule, lăsaţi-mă pe mine să-i conduc.
Eu am decis să trimit patrula.
E responsabilitatea mea să-i aduc înapoi.
Adună soldaţii!
Pregătiţi-vă de luptă!
Mithra, stăpân al luminii, părinte al părinţilor noştri,
nu lăsaţi să abat nenorocire asupra legiunii mele.
Mithra, stăpân al lumii, părinte al părinţilor noştri,
acceptă orice sacrificiu ca să nu abat nenorocire asupra legiunii mele.
La comanda mea, vom forma Testudo!
Pregătiţi-vă! Deschideţi porţile!
Legiune, ritm dublu! Marş!
Formaţi Testudo!
Înaintaţi!
Cerc defensiv, înainte!
Menţineţi cercul!
Strânge-ţi cercul!
Menţineţi cercul!
Poftim! Taie sforile!
Menţineţi cercul!
Închideţi cercul!
Înapoi!
Înapoi! Fugiţi!
La atac!
Fugiţi!
Tată, unde eşti?
Tată?
Odihneşte-te. Nu te mişca.
Unde mă aflu?
Tot în Britania. În Calleva.
Calleva?
Chirurgul fortului te-a trimis aici.
Ai mers 200 de leghe într-un car tras de un măgar.
La câte răni ai, e un miracol că n-ai murit.
Eu sunt unchiul tău, din partea tatălui, Aquila.
Nu sunt cele mai plăcute împrejurări să ne cunoaştem,
dar presupun că o să supravieţuieşti,
aşa că o să avem suficient timp să ne cunoaştem.
Te rog, nu te mai mişca. Pacientul trebuie să se odihnească.
Sper să-ţi priască leacurile pe care ţi le dă el.
Mirosul e respingător din cauza gazelor lui.
Soldaţii mei... Ce s-a întâmplat cu ei?
Au fost salvaţi, mulţumită eforturilor tale.
Odihneşte-te acum.
Marcus?
Ai un vizitator.
- Lutorius! - Domnule.
- Soldaţii au întrebat de dvs. - Ei ce mai fac?
Sunt nerăbdători să afle cum se simte comandantul lor.
- Ai vreo veste pentru nepotul meu? - Da, scuze.
Am primit veşti de la Roma.
Pentru că a apărat fortul în condiţii extreme,
Cohorta a IV-a Galică a primit laurii aurii.
Începând de azi, stindardul lor va purta prima coroană.
Spune-le soldaţilor că sunt foarte mândru de ei.
Asta nu e tot, domnule.
Pe dvs v-au decorat cu armilla, pentru curaj remarcabil...
alături de o onorabilă lăsare la vatră din cauza rănilor.
În decret scrie "Onoare şi loialitate".
Onoare şi loialitate.
Permiteţi-mi să fiu primul care vă felicită.
Frumos din partea ta că ai venit până aici.
Să trăiţi!
Mulţumesc, Lutorius.
Stephanos, lasă-l.
Nu există leac pentru asta.
Fugiţi!
Puneţi-l jos.
Cu grijă!
Atenţie!
E distractiv!
Haide micuţule!
Cum era tata?
Tatăl tău?
A fost un roman perfect şi tot ce implică asta.
Omul care a pierdut Acvila a fost romanul perfect?
Cum a fost Acvila pierdută, nu ştie nimeni.
Dar dacă tatăl tău a murit apărând-o, a murit într-un mod onorabil.
Noi aşa ne spunem, dar dacă n-a fost aşa?
- Poftim? - Dacă a fost un laş şi a fugit?
Şi acum... o luptă până la moarte!
E un sclav!
Lupta dintre un gladiator şi un sclav niciodată nu e dreaptă.
Haide!
Haide! Luptă!
Luptă!
Ăsta da, curaj!
Îi oferă moartea pe tavă.
Hai, luptă!
Uită-te şi tu la ei!
Hai, luptă!
Luptă!
Luptă, sclavule!
Hai, ridică-te şi luptă!
Ridică-te! Luptă!
Haide!
Omoară-l!
Viaţă!
Lăsaţi-l să trăiască!
Hai, ridicaţi degetul! Hai, proştilor!
Viaţă! Toată lumea, viaţă! Lăsaţi-l să trăiască!
Ridicaţi degetul!
Viaţă!
Hai, proştilor, ridicaţi degetul!
Viaţă!
Haide! Lasă-l să trăiască!
Nu mă aşteptam la asta.
De ce l-ai salvat?
Stephanos!
Am hotărât că Stephanos e prea bătrân ca să slujească doi stăpâni.
- Ţi-am adus propriul sclav. - N-am nevoie!
- Marcus... - Trebuia să mă întrebi înainte.
Uite că nu te-am întrebat.
Sclavule!
Numele lui e Esca.
- N-am la ce să te folosesc. - Eu n-am dorit să fiu cumpărat.
Trebuia să fugi.
Unchiul meu nu te-ar fi oprit.
Mi-aţi salvat viaţa. Vă sunt îndatorat acum.
Contrar voinţei tale.
Nimeni n-ar trebui să implore să fie lăsat să trăiască.
N-ai făcut-o tu, ci eu, în numele tău. Nu pretind nimic prin asta.
Eu sunt un fiu al briganţilor.
Ei nu şi-ar încălca niciodată cuvântul. Pumnalul tatălui meu e legământul meu.
Eu urăsc tot ceea ce aperi tu,
tot ceea ce reprezinţi tu.
Dar tu m-ai salvat...
... şi, pentru asta, trebuie să te slujesc.
- Cine ţi-a tratat rana? - Chirurgul de la fort.
Era beat? N-am mai văzut aşa o mizerie.
Cred că ai avut dureri constante.
A fost dus 200 de leghe într-un car tras de un măgar.
Era să moară.
Trebuie să redeschid rana. Mai sunt resturi metalice în ea.
Atunci... te las să termini.
O să termin cât ai zice peşte.
Am cele mai bune cuţite din domeniu.
Vreau nişte vin.
- Gata? - Da.
Poţi pleca.
Nu! Am nevoie de sclav ca să te ţină.
- Nu poate să mă ţină unchiul meu? - Eu? Nu...
Am ajuns să urăsc sângele, mai ales al cuiva la care ţin mult.
Fii tare.
Repede, ţine-l!
Lasă-te cu toată greutatea pe el, sclavule!
Mai tare!
Inspiră adânc!
Când spun eu "acum", expiră tare!
Acum!
M-am făcut de râs?
Mulţumesc.
Uite-l!
Suliţa! Acum!
Taie-i calea!
Din ce-mi amintesc eu, părea foarte ataşat de tine.
Marcus!
Ţi-l prezint pe nepotul meu, Marcus Flavius Aquila.
Claudius Marcellus e un vechi prieten de-al meu
şi un respectat Legat al Legiunii a VI-a.
Unchiul tău e un vechi partener de antrenament.
El e tribunul Servius Placidus,
un membru indispensabil al personalului meu.
Îmi face plăcere.
E gata cina! Ouă fierte şi peşte.
Nu vă îngrămădiţi.
Dacă era după mine, aş fi fost soldat toată viaţa.
Cu toate astea, tata va insista să fac politică.
Ne-am mai întâlnit, cumva? Numele tău îmi pare cunoscut.
Mă îndoiesc.
Ai fost la Clubul Tribunilor din Roma?
Nu, am fost doar centurion de cohortă.
Îmi amintesc acum.
Flavius Aquila. Şi tatăl tău a făcut parte din Acvile, nu?
El a condus Cohorta I a Legiunii a IX-a.
Desigur, Legiunea a IX-a. Ce roman nu-şi aminteşte de ea...
Că tot veni vorba de a IX-a, umblă vorba de-a lungul Valului...
Zvonuri...
Britania e plină de zvonuri.
Se spune că a fost văzută Acvila
fiind venerată într-un templu din nordul îndepărtat.
O Acvilă în mâinile Oamenilor Pictaţi. Ce armă puternică!
Te face să întrebi cum a putut să-i scape unui roman.
Dacă zvonul e adevărat, ar trebui să facem ceva.
Ce-ar spune Roma?
Dacă pierzi Acvila, îţi pierzi onoarea. Dacă-ţi pierzi onoarea, ai pierdut tot.
Romei i-ar plăcea să recupereze Acvila,
dar politica e politică,
aşa că nici un senator nu riscă vieţile a mii de oameni
pentru o Legiune pătată.
Eu am mâinile legate.
Nu şi dacă trimiteţi un singur om.
La nord de Val?
Niciun roman n-ar putea supravieţui acolo.
- A încercat vreodată cineva? - Nu, dar asta e şi ideea.
- Ar fi un eşec garantat. - De unde ştii?
Un om se poate ascunde acolo unde o armată nu poate.
Nimeni n-ar şti că a fost acolo.
- E prea riscant. - Are dreptate.
Pierderea Legiunii a IX-a a fost suficient de umilitoare,
fără să mai adăugăm o moarte inutilă.
Marcus...
Nu-i lăsa pe cei de ţeapa lui să-ţi facă asta.
El n-are idee cum am trăit noi.
De când mă ştiu,
nu mi-am dorit altceva decât să fiu soldat, ca tata.
Ştiu.
Îl mai văd şi acum plecând pentru ultima oară.
Încă mai simt cât eram de mândru!
Tatăl meu,
Centurion al Cohortei I a Legiunii a IX-a.
Îţi poţi imagina ceva mai magnific
decât să fii soldat şi să serveşti Roma
cu curaj şi loialitate?
- Dar ai făcut toate astea. - Pentru ce?!
Pentru ce?!
Pentru o onorabilă lăsare la vatră?
Asta e soarta. Doar zeii pot decide asta.
Când am devenit Centurion, m-au întrebat unde să mă trimită.
Am ştiut răspunsul încă dinainte să fiu întrebat.
În Britania.
Aici a pierdut tata Acvila.
Aici urma să câştig atâta glorie,
încât niciun roman să nu mai îndrăznească să amintească de el.
Şi acum ce fac?
Stau şi-l ascult pe fiul unui politician urinând pe numele familiei noastre!
N-am de gând să stau într-o vilă pentru tot restul vieţii,
putrezind şi depănând amintiri.
Dacă nu pot recâştiga onoarea familiei mele fiind soldat,
atunci o voi face găsind Acvila pierdută.
Nu poţi.
Niciun roman nu poate supravieţui singur la nord de Val.
- N-ai cum. - Atunci îl iau pe Esca.
Mă pot folosi de cunoştinţele lui. El le vorbeşte limba.
- Esca? - De ce nu?
Pentru că e un breton.
N-o fi el de la nord de Val, dar e un breton,
şi o să-ţi taie gâtul în clipa în care o să rămâi singur.
- N-ar face aşa ceva. - De unde ştii?
- Mi-a dat cuvântul său. - Cuvântul său?
E un sclav!
Spune ce spune şi face ce face deoarece e nevoit.
După ce vei fi ieşit de pe teritoriul roman...
Dacă mă înşel, atunci o să mor.
Aşa a fost să fie.
Unde vă duceţi?
Spre nord.
Nu vi s-a spus că ăsta e capătul lumii?
Deschide porţile, soldat.
Ne vedem în viaţa de apoi, romanule.
Cine a făcut asta?
Războinicii sălbatici.
Uneori...
...visez că o să-l găsesc pe tata în viaţă aici,
că a supravieţuit într-un loc ascuns.
De-asta ai venit aici? Ca să-ţi cauţi tatăl?
Nu. Am venit să căutăm Acvila.
Cum poate o bucată de metal să însemne atât de mult pentru tine?
Acvila nu e o simplă bucată de metal.
Acvila reprezintă Roma.
E un simbol al onoarei noastre.
Toate victoriile, toate realizările...
Oriunde e Acvila, putem spune că Roma a făcut-o.
Tu n-ai cum să înţelegi. Cum ai putea?
Tatăl meu a fost Cunoval,
purtătorul Scutului de Război Albastru al tribului briganţilor,
Stăpân al Celor 500 de Suliţe.
Acum şapte ani, voi ne-aţi cucerit teritoriile,
iar noi ne-am răsculat împotriva voastră.
Tata şi cei doi fraţi ai mei au murit.
A murit şi mama mea.
Tata a ucis-o înainte de sosirea legionarilor.
Ştia ce i-ar fi făcut ei.
Ea a îngenunchiat în faţa lui, iar el i-a tăiat gâtul.
Tot Roma a făcut şi asta.
Ţinutul Galilor...
- Pe unde o luăm? - Tu decizi.
5.000 de soldaţi ar putea dispărea într-o singură vale.
Există mii de văi.
Am putea căuta luni întregi şi să nu găsim nimic.
Mergem spre nord.
Oricine ne-ar ieşi în cale, să mă laşi pe mine să vorbesc.
Dacă află că eşti roman, ne vor ucide pe amândoi.
Nu te uita.
Sunt trei războinici în spatele tău, peste râu.
Câţi sunt în spatele meu?
Nu văd pe nimeni.
Sunt acolo.
Eşti pregătit?
Data viitoare, nu mai şovăi.
Rămâi aici.
A văzut Legiunea mărşăluind spre nord,
însă nu s-au mai întors pe aici.
Trebuie să ştie mai mult de atât.
Spune că nu.
- Întreabă-l din nou. - Nu.
Ce faci?
Ajunge!
Ajunge! Gata cu jocurile! Gata cu minciunile!
Întreabă-l pe unde a luat-o Legiunea.
Întreabă-l!
Romanii care au sosit aici cu mulţi ani în urmă...
Unde au plecat?
În marile păduri,
dincolo de munţii înzăpeziţi,
există un om care-ţi poate spune ceea ce vrei să ştii.
Hai!
Omoară-l!
Fă-o acum!
Are o cicatrice la bărbie, de la cureaua coifului.
Doar un coif roman lasă o asemenea urmă.
Face parte din Legiune.
De ce mă căutaţi?
Cum te cheamă?
Cum te cheamă!?
Mi se spune Guern.
Însă numele meu e Lucius Caius Metellus.
Din Cohorta I a Legiunii a IX-a.
Cum ai supravieţuit aici, atât de mult timp?
Tribul meu se numeşte Selgovae.
M-au primit lângă ei şi m-au făcut unul de-al lor.
Am nevastă şi doi copii.
Acum, viaţa mea e aici.
N-am încredere în el.
- E un dezertor. - N-avem de unde să ştim.
Tot roman rămâne.
A fost roman când a dezertat.
Nu ştiu care-au fost ordinele tatălui tău,
însă, tot ceea ce ştiu...
... e că am meritat ce ni s-a întâmplat.
De ce au venit tocmai în partea de nord?
Aici nu e nimic valoros.
Poate că n-au fost mulţumiţi cu ce-au avut.
Mereu trebuie să pedepsească pe cineva, să exagereze...
căutând să cucerească cât mai mult,
cât mai multe teritorii, mai multe războaie...
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Când Legiunea a IX-a a primit ordin să o ia înspre nord, era toamnă.
Cea mai cumplită vreme din ultimii ani.
Săptămâni întregi am mărşăluit fără a le da de urmă.
Dintr-o dată, au apărut din ceaţă.
Îi auzeam cum omoară oamenii din spate, unul câte unul.
În cele din urmă, n-am mai încercat să fugim,
ne-am întors şi i-am înfruntat.
Acele ultime zile ale Legiunii...
Niciodată n-am fost atât de înspăimântat.
Am luptat spate-n spate.
Fără să dormim. Ne urinam unde se nimerea.
Ne-au atacat ca nişte animale.
Ăsta e locul unde au murit oamenii.
Toate triburile nordice au fost aici.
Însă cei mai de temut...
... au fost războinicii pictaţi ai oamenilor cu trup de focă.
Le tăiau picioarele celor morţi
pentru ca sufletele lor să nu ajungă în viaţa de apoi.
Acele stânci au fost folosite drept altare pentru a-i ucide pe ofiţeri.
Le-au smuls inimile cât încă erau în viaţă.
Îi auzeam cum erau sacrificaţi.
Şi tatăl meu? Ce s-a întâmplat cu el?
Ultima dată când l-am văzut pe tatăl tău,
era înconjurat de războinicii oamenilor cu trup de focă.
A murit luptând?
A murit luptând!?
Nu ştiu...
Am fugit înainte ca totul să se sfârşească.
Mulţi dintre noi au fugit.
- Laşule! - Nu...
Tu n-ai fost aici.
Tu nu ştii cum a fost.
Cine are Acvila?
Se spune că e la oamenii cu trup de focă.
Şi cum îi găsesc?
El ştie.
E din tribul briganţilor. S-au luptat aici.
Ai ştiut dintotdeauna că locul ăla există, nu-i aşa?
Am pierdut săptămâni întregi căutându-l! În tot acest timp, mi-ai fi putut spune.
Tribul tău a fost acolo şi i-au măcelărit pe oamenii tatălui meu ca pe nişte câini.
Tatăl tău a venit să ucidă!
A venit să ne pedepsească pentru că nu ne supuneam Romei.
Aşa e, am auzit de locul ăsta.
Pentru mine şi pentru oamenii mei, ăsta e un loc al eroilor.
Cum îndrăzneşti? Încă mai eşti sclavul meu!
Iar tu ai fi mort într-un şanţ, fără mine!
Ţi-am salvat viaţa asta meschină!
Cine eşti?
Sunt Esca.
Fiul lui Cunoval, căpetenia ucisă a briganţilor.
Cine e cel cu care vorbeşti în limba romană?
Sclavul meu.
Un sclav...
Aşa e.
Zeul lor îi însemnează pe toţi cu aceeaşi cicatrice.
Tatăl meu şi-ar dori să vadă un asemenea sclav.
O să fii oaspetele meu.
Trebuie să-ţi înveţi sclavul să nu-ţi mai vorbească aşa.
O să te învăţăm noi.
Nu! Ce se întâmplă?
Nu! Esca!
Esca!
- Cum a fost la vânătoare, fiule? - Foarte bine, tată.
Vrei să-i mănânc şi pe oamenii ăştia?
Am un oaspete... pe Esca.
Fiul cel mare al lui Cunoval,
căpetenia ucisă a briganţilor.
A venit cu sclavul lui, un roman.
- Cum îl cheamă pe sclav? - Marcus Flavius Aqvila.
Marcus Flavius Aqvila...
Am adus mulţi romani în tribul meu, Marcus Flavius Aqvila...
Însă niciunul nu mai avea capul ataşat de corp.
Eşti binevenit printre noi, Esca fiu al lui Cunoval.
Vino cu noi să mănânci.
Esca, ce se întâmplă?
Eşti sclavul meu.
Arată-i unde să meargă.
Iată-l pe sclavul roman!
Un roman! Îţi vine să crezi?
De ce ai venit?
Am venit din Nord, pentru a mă elibera de Roma.
Inima mea tânjeşte dupa un loc unde să fie liberă.
L-am păcălit pe roman să mă ajute să ajung aici.
Tu!
Nu te mai uita la ea, sclavule.
- Ce s-a întâmplat? - A pus ochii pe sora mea.
Toţi romanii sunt sălbatici.
Am văzut ce le fac prizonierilor. Nu poţi avea încredere în ei.
N-o să mai facă aşa ceva.
Îngenunchează!
În genunchi!
Acum!
Dacă vrei, îl poţi omorî.
Nu.
Eşti musafirul meu, iar el e proprietatea ta.
Atâta timp cât ai încredere în el, va trăi.
Când o să am ocazia...
...o să te omor!
Ascultă... Auzi sunetul acela?
Auzi cum îţi bate inima?
Simte focul din pântecele tău.
Bea...
E vremea pentru veselie. Tinerii noştri bărbaţi devin războinici!
Marcus.
Marcus!
A sosit vremea.
Trebuie s-o facem acum.
E singura noastră şansă, acum cât dorm.
Am crezut că te-am pierdut.
Repede.
N-avem timp acum. Să mergem.
Trebuie să plecăm.
Trădătorule!
De unde ai inelul tatălui meu?
De la un roman mort.
Laşul a îngenuncheat şi a implorat să nu-l ucid.
Ce-a spus?
Trebuie să plecăm.
Esca...
- Pleci? - Da.
Pot să merg cu tine?
- Mergi înapoi la familia ta. - Tatăl meu va fi mânios.
Spune-i... când se trezeşte...
... că lui Esca îi pare rău, dar trebuie să plece acum.
Dar nu înainte să se trezească.
Esca.
Dacă-i trezeşte, suntem ca şi morţi, ştii bine.
- N-are niciun motiv să ne protejeze. - Ai încredere în mine?
Nu ne va trăda.
Au plecat?
Au plecat!
Haide băiete!
Câte zile mai avem până la Val?
Dacă ne mişcăm repede, patru sau cinci zile.
- N-or să ne prindă fără cai. - Tu ai văzut cum aleargă?
Despărţiţi-vă!
- Eşti rănit? De ce n-ai spus? - E o nimica toată.
E piciorul rănit. Stai jos.
- N-avem timp. - Stai jos.
În peşteră, şeful tribului...
Ce-a spus?
Hai, n-avem timp acum.
Vin.
Sunt în spatele nostru cu jumătate de zi. Vântul e mereu înşelător.
Nu aprindem focul. E prea riscant.
Eu nu mănânc aşa ceva.
Nu sunt un sălbatic.
N-ai decât să mori roman.
Ai pierdut mult sânge.
Trebuie să-ţi refaci puterile.
Mănâncă.
E vremea să plecăm.
Ei pot merge pe scurtături pe care caii nu pot.
Hai, continuă.
Hai!
Nu!
Trebuie să rămânem lângă râu. Se vor retrage cât de curând.
- Odihneşte-te. - Nu putem.
Trebuie să te odihneşti!
Marcus...
Trebuie să te odihneşti.
Haide.
Nu mai pot continua.
Cum să nu. Trebuie doar să te odihneşti.
Ia Acvila. Întoarce-te, dacă găseşti caii.
Dacă nu... Îndreaptă-te înspre sud
şi ai grijă să ajungă la Roma.
Nu te las aici.
- Nu mă dezonora. Ia-o. - Am venit până aici cu tine.
Nu te las tocmai acum.
Esca... îţi poruncesc.
Ia-o.
Am depus un jurământ de credinţă să nu te părăsesc niciodată.
Dacă vrei să plec, eliberează-mă.
Redă-mi libertatea.
Eşti liber.
Eşti liber, prietene.
- Ia-o. - Nu.
O să mă întorc.
Legiune, stai!
Soldaţii din Legiunea tatălui tău.
Te-ai înşelat.
Cei morţi pot trăi.
Din cauza ruşinii, nu ţi-am putut spune înainte.
L-am privit pe tatăl tău murind.
Indiferent ce ţi s-ar spune, nu a fost un laş.
A luptat până în ultima clipă.
Am văzut chiar eu.
Ultimul roman care a ţinut Acvila a fost tatăl tău.
Porunciţi, domnule.
L-ai onorat cum se cuvine pe tatăl meu.
- Nu mai e nevoie să faci aşa ceva. - Nu...
Când am fugit de tatăl tău...
... am fugit de mine însumi.
Porunciţi, domnule.
Pregătiţi-vă să apăraţi Acvila!
Esca!
Iată ce păţesc cei ce-şi trădează propriul popor.
Scoateţi săbiile!
Să ne amintim de cei care au luptat şi au murit în numele onoarei.
Romani şi bretoni.
Tatăl meu şi tatăl tău.
Părinţi, fraţi...
Fii...
Fie ca pacea şi onoarea să vă fie mereu aproape.
Fie să nu mai cunoaşteţi suferinţă.
Fie ca sufletele voastre să prindă aripi şi să se înalţe la ceruri...
alături de Acvila Legiunii a IX-a.
Pentru tatăl meu.
Dragul de tine...
Te felicit... Roma te felicită.
Numele familiei tale a fost reabilitat.
Senatul o să refacă Legiunea a IX-a.
Poate vei fi răsplătit cu un post la comanda Legiunii.
Nu ştiu cum ai reuşit...
- Ai avut un sclav ca şi ajutor... - Nu e sclav.
Ştie mai multe despre onoare şi libertate decât veţi şti voi vreodată.
Ce urmează?
Tu hotărăşti.
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & Shadow @ www.titrări.ro
Sincronizare şi completare după subpack: Driv3r & Nahrmer @ www.titrări.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player