Traducerea şi adaptarea: Emilian Sima 07.2005- emilian_sima@yahoo.com
Damien.
Am vise cu...
...un trandafir...
...şi o cădere de-alungul unui lung şir de trepte.
O lumină va străluci după acestă zi, pentru Cel care s-a născut pentru noi.
Şi acesta este numit Minune. Dumnezeu. Prinţul Păcii.
Vânător, verificare completă. Nimic găsit.
Roger, Râu. Repetă, cofirmat.
Pace, ţi-am dat. Pacea mea, ţi-o dăruiesc
Aşa cum lumea dă, aşa îţi voi da şi eu. Nu-ţi lăsa inima să fie tulburată.
Direcţia nord-est, locaţia aproximativă lângă...
Domnezeu este lumina şi salvarea mea. De cine să mă tem?
Dumnezeu este apărătorul vieţii mele.
Cum a fost slujba mea?
Îţi recomand să-ţi schimbi numele în Rajneesh.
- Serios? - Este Dumnezeu este precum o coasă?
Fără glumă.
- Părinte, totul este relativ. - Chiar aşa?
- Sau, poate nu. - Îmi place omul care-şi cunoşte gândurile.
Păi, asta e. Trebuie să plec acum. O să merg la Philly.
- Viteza omoară. - Cine zice?
Nu eu.
Părinte, ai menţionat un Damien Karras în ruga ta pentru morţi.
Da, aşa este.
Nu este acela care a murit în cădere pe acele trepte?
Da. Cu 15 ani în urmă.
- Am auzit... - Las-o baltă, nu vrei?
Bine, bine. Am zburat.
Acolo sunt mai mulţi cartofi.
Poţi să-mi dai sarea? Mulţumesc.
Joey, ce ai spus că l-ai jignit pe Tom Lowery?
- El este marele nostru binefăcător. - A, da.
Ce i-ai spus?
Dumnezeu te iubeşte. Oricine altcineva crede că eşti un mizerabil.
- Bună dimineaţa, John. - Durerile mele de spate.
- O să avem proprii noştrii olimpici? - Ceva planuri pentru azi?
- Merg să văd "lt's a Wonderful Life". - Foarte frumos.
- L-am văzut de 37 de ori. - Interesant.
- Ai o imagine favorită? - Zborul.
- Mergi singur sau cu colegii? - Cu Bill Kinderman.
- Poliţistul? - Da.
În fiecare an în această zi este deprimat, deci încerc să-l înveselec.
Nu pot să cred că ai spus asta. Ce fel de lume este asta?
Eşti un animal? Ştii dspre ce este vorba în Macbeth?
Este un joc despre stângăcii în sensul moral.
I-am spus lui Ryan că nu avem nimic împotrivă să jucăm.
El a spus, "Unii câştigă, alţii pierd".
Eşti rasist. Ştiai asta?
Poliţistul examinator a spus, "Ce sunt rabinii şi ce poţi face pentru ei?"
Ryan a spus, "Rabinii sunt preoţi evrei...
...şi aş face orice pentru ei."
- Care a fost arma crimei, Stedman? - Aş putea să ghicesc.
Dacă nu noi, cine? Dacă nu acum, când?
Bine. Probabil ceva precum o foarfecă de grădinărit.
- Suntem abandonaţi. - Nu ştiu ce faci.
Semnalizam fiinţelor de pe Marte. Uneori ele răspund.
Amuzant.
Îţi place croaziera luxoasă pe Patna, Lord Jim?
Telex de la Richmond pe drum şi urgent pentru dosarul lui Gemini Killer.
- Gemini Killer este mort de 15 ani. - Cine îţi vorbeşte?
- El este mort. - Ar fi putut să mai trăiască.
- Autopsia? Când este gata, vă rog? - Mâine.
Şi mâine... mâine.
Vă las. Ryan, Stedman, mergeţi acasă. Mergeţi la familiile voastre.
Vorbiti despre...
- Ţi-e foame? - Nu chiar. Doar nişte cafea.
- Eşti treaz de la 5 dimineaţa. - Am asta.
- Cum a fost excursia în Virginia? - Bine. Ne-am oprit să cinăm şi...
în loc de cartofi ne-au servit "Mama grits".
Aşa că ea a spus, "Evreii ăştia sunt nebuni".
Sunt toţi ciudaţi. Urmează să vrea să mănânce papaia.
- Doamne. - Cum a fost azi?
Fabulos. Urmele ne-au dus la Mushkin, teroristul din Georgetown...
care a tras în casele oamenilor şi le-a redecorat complet.
- Eşti bine Bill? - Bună, tati.
- Şi la revedere? - Merg la ora de dans.
- Pocahontas cu păr roşu. - Fereşte-te de pantofi roşii.
Eşti acasă acum.
Nu, plec din nou. Azi mă întâlnesc cu părintele Dyer.
Ce faci acolo? Urmezi un ordin numit "Spionare preoţi"?
Voi fi acolo de-a lungul veacurilor. Patru noi popi au fost aleşi.
Treburi oficiale.
Bine. Am întârziat. Ştiu. Îmi pare rău. Am luat...
- Vrei unt pe ele? - Nu. Poţi să-mi dai două Cola?
- Mediu sau mare? - Mediu.
- Ce faci aici? - Am nevoie de bomboane cu lămâie.
Se va face târziu pentru film.
Nu vreau să petrec un an pentru a auzi confesiunile copiilor.
Acum sunt un drogat cu bomboane cu lămâie.
Ei suflă către tine deasupra cupei, senzaţia se transmite ca un viciu.
Presupun că ai toate tipurile de mătănii ciudate.
Nu, nu. N-ai nimerit-o. Mai bine te duci acasă şi te odihneşti.
- Nu pot merge acasă. - De ce?
- Crapul. - Ştii, credeam că ai spus...
Părinte, mama soţiei este în vizită.
Marţi seară, ea găteşte crap. Este un peşte delicios.
Nu am nimic împotriva lui.
Dar deoarece este de presupus că este plin de impurităţi, ea îl cumpără viu.
Şi timp de trei zile acesta...
înnoată în sus şi-n jos în baia mea.
În sus...
şi în jos.
Îl urăsc. Nu suport să mă privească
mişcându-şi botul.
Stai foarte aproape de mine. Ţi-ai dat seama?
Da. Nu am făcut baie de trei zile.
Nu pot merge acasă cât timp crapul este treaz.
Deoarece dacă îl văd cum înnoată, îl voi omorî.
- Şi o salată. - Bine.
Întreaga lume este o victimă, părinte.
Poate un Dumnezeu care este bun să inventeze ceva precum moartea?
Vorbind deschis, este o idee proastă. Nu este populară.
- Îl blamezi pe Dumnezeu. - Pe cine ar trebui să blamez?
- Nu vrei să trăieşti o eternitate. - Ba vreau.
- Te-ai plictisi. - Am cu să-mi petrec timpul.
Între timp, avem parte de cancer şi copii malformaţi şi crime...
monştrii care prăduiesc planeta. Prăduiesc chiar şi în apropiere.
Chiar acum, toţi copii noştrii suferă...
şi iubirea noastră moare.
Şi Dumnezeul nostru valsează fericit prin univers...
ca un fel de Billie Ştrangulatorul cosmic.
- Bill, toate vor fi bine. - Când?
- La sfârşitul timpului. - Aşa de repede?
Nu, o să fim acolo. O să trăim veşnic. Suntem spirite.
Ce mi-ar place să cred asta.
E vorba de copilul care a fost ucis? Am auzit la ştiri.
Vrei să vorbeşti despre asta?
Îl cunoşti?
Un pic. Clubul "Police Boys".
Numele lui era Thomas. Thomas Kintry.
Băiat negru, aproximativ 12 ani.
Ucigaşul...
i-a înfipt o bară în fiecare ochi...
şi apoi i-a tăiat capul.
E-n regulă părinte? Mai doriţi ceva?
Încă o cafea?
În locul capului său era un cap ce la o statuie a lui Cristos...
vopsită în negru, ca-ntr-un spectacol.
Ochii şi gura erau pictaţi cu alb.
Domnule Bones.
Băiatul a fost crucificat...
pe o pereche de vâsle.
Fie Domnul cu tine. Să te ajute să te spovedeşti.
- Da? - Am...
mustrări de conştiinţă, părinte.
Am nevoie să spovedesc...
atât de multe lucruri.
Dacă păşesc pe două paie în formă e cruce...
simt că trebuie să o spovedesc.
- Mă tulbură. - Încearcă să faci o spovedanie bună.
Şi ţine minte, Dumnezeu ne iartă de toate păcatele noastre.
Doar lucruri mărunte. Nimicuri.
17 păcate, părinte.
Primul a fost acea chelnăriţă de lângă parcul Candlestick.
I-am tăiat gâtul şi am privit-o cum sângera.
A sângerat o grămadă.
Este o problemă la care lucrez, părinte.
Toată această însângerare.
Nu ştiu. Nu ştiu. A fost atât de bun...
- O să mă gândesc... - Este o chestie nouă.
Avem nevoie de amprente din interior? Tot ce ai este preotul.
Da, ştiu.
- Atunci care e treaba? - Analizez problema.
Avem autopsia băiatului.
Da.
Kintry nu a murit din cauza decapitării.
El a fost injectat cu un medicament numit succinylcolină.
e utilizează în terapia cu electroşocuri. Dar injectând 10mg...
pentru fiecare 25kg de corp cauzează paralizie imediată şi totală.
El nu s-a putut mişca în timp ce ucigaşul îl tăia.
- A fost conştient? - Da. Complet.
Medicamentul atacă sistemul respirator.
A murit prin axfisiere lentă.
Domnul Scott să se prezinte la camera de îngrijire.
Părintele Dyer. Joseph Dyer. D-Y-E-R.
- Este în camera 411. E chiar acolo. - 411.
Doctor Miller, linia 118.
Ce înseamnă asta?
- Nimic rău. Doar câteva teste. - Nu mai au cobai?
- Nu te cunosc. - Citeşti ziarul "Modă femei"?
Să presupun că dai un sfat spiritual la pereţi? Este pentru mine?
L-am găsit pe stradă. M-am gândit că ţi se potriveşte.
M-ai spus că n-ai nimic rău.
Fratele meu Eddie a avut simptomele astea de ani de zile.
- Eddie a murit la 30. - Şi? A fost ucis în Vietnam.
- Poate fi conexiune. - Ce?
- Eşti sigur că nu e ceva serios? - Nu mai vorbi despre Eddie!
- A fost enervant. - Tu enervezi oamenii.
- Numai pe păcătoşi. - Pe toată lumea!
- E-n regulă băieţi? - Suntem bine!
- Sunt doar obosit. - Păi, sună la recepţie şi ia o cameră.
- Ţi-am luat un sandwish. - Nu mi-e foame.
- Mănâncă jumătate. Este de la Clyde. - Şi cealaltă jumătate de unde este?
Spaţiul. Ţara ta natală.
- Cine l-a lăsat pe tipul ăsta?! - E linişte aici, nu-i aşa?
ldilic.
- Ăştia o să te omoare, din întâmplare. - Sunt liniştiţi.
- Dl. Horowitz? - Nu.
- Aici este 409? - 411.
Nu contează.
Mergi în pace, copile. Fie ca Schwartz să fie cu tine.
- N-ar trebui să citeşti Gospels? - Ei nu înfloresc lucrurile.
- E adevărat. - Al naibii de adevărat.
Gowns este plictisitor. Poţi să-mi dai ceva de citit.
- Trebuie să plec. - Adu-mi ceva.
- Gramatică. - Cercetare Naţională şi Stele.
Sunt misiuni în India. Poţi să găseşti una?
Acestea sunt ultimele ediţii săptămânale.
Am să abandonez conversaţia mistică. Estetica îmi dă totdeauna dureri de cap.
- Am spus eu ceva? - Mama lndia te cheamă.
Dr. Kincaid este rugat să vină la Ortopedie.
EKG oprit la ER. EKG oprit la ER.
Corzile vocale ale părintelui Kanavan sunt paralizate.
Nu a putut scoate un sunet, nu a putut striga după ajutor. Ucigaşul a avut timp.
- Din nou Succinilcolină? - Într-un dozaj perfect pentru paralizie.
Prea puţină nu are efect. Prea multă cauzează moarte instantanee.
Prietenii noştrii au experienţă medicală. Am găsit ceva injectabil la faţa locului?
- Nici-o seringă. - Analiza amprentelor?
- Majoritatea sunt ale protului. - Ai spus majoritatea?
Am mai găsit şi altceva.
Chiar aici, la mânerul interior al aceui panou. E ciudat.
- Singurul care atinge aici este preotul. - Şi ucigaşul.
Acesta a vrut ca panoul să fie închis
ca următoarea persoană să nu ştie de moartea lui Kanavan.
Deci a pus mâna acolo şi aproape a închis-o.
Apoi şi-a pus mâna afară şi şi-a terminat treaba de afară.
Deci amprentele de pe vâslele utilizate la crucificarea băiatului se potrivesc?
Sunt aceleaşi.
Deci, nu sunt la fel?
Aceste crime au fost comise de doi ucigaşi diferiţi?
- Unde este Julie? - La ora de dans.
- Aşa de târziu? - Bill, este abia ora 10:00.
Este foarte târziu.
Atenţie, vă rog. Atenţie.
Cursa de la 12:18 către Nicăieri pleacă de la lina 11.
Pasagerii sunt rugaţi să vină la poartă pentru îmbarcare.
Lăsaţi-mă să ies din această blestemată de "Casa Blanca"!
- Este! - Nu este. E în afara limitelor.
- Linia este în limite! - Nu este!
S-a murdărit!
Pământeanule vino aici. Poţi să ne auzi? Încercăm să comunicăm.
- Vino, te rog. - Cei ce trăiesc sunt surzi.
- Noi am venit primii aici. - Lieutenant.
Ce faci?
Îmi pare rău că ai fost omorât. Mi-e dor de tine.
Şi mie.
- Mă întreb dacă visăm amândoi. - Nu, Bill. Eu nu visez.
Kinderman.
Ce vrei să spui?
Ţine.
N-am văzut nimic ca asta timp de 20 de ani.
Dr. Bartlet, sunaţi centrala. Dr. Bartlet, sunaţi vă rog la centrală.
EKG oprit la ER. EKG oprit la ER.
Dr. Bartlet, sunaţi vă rog la centrală.
Ce sunt astea?
Ce sunt ele? Ce este în ele?
Tot sângele părintelui Dyer.
Ce?
Tot sângele lui?
Şi nici-o picătură împrăştiată.
Totul e curat. Nici măcar o pată pe vre-un borcan.
Acolo e numai un înscris cu sângele lui.
Înscris?
Pe perete.
- Dr. Hoffman, linia 412, vă rog. - Locotenent.
Ia un pluton de oameni.
Asigură-te că toate uşile spitalului sunt încuiate. Caută urme.
Nimeni nu intră. Nimeni nu iese.
Excepţie fac urgenţele.
- Nimeni. - Bine.
EKG oprit la ER. EKG oprit la ER.
Deci...
la ce oră a fost descoperit trupul?
- La 6. - De cine?
Tu l-ai văzut la 5 a.m.?
- Da, Aşa este. - Era treaz?
- Era treaz. I-am dat un medicament. - Cât timp ţi-a luat?
- Cam un minut. - Şi apoi?
M-am întors la pupitru.
Unde ai stat până când l-ai văzut pe părintele Dyer la ora 6:00?
E-n regulă.
- Ai fost aici sau în birou? - Am fost înăuntru, scriam rapoarte.
Dacă cineva intra în camera lui cât timp ai fost plecată...
- ...e posibil să nu-l fi văzut. - Corect.
- Ai văzut pe cineva intrând în cameră? - Nu, n-am văzut.
- Sau plecând din cameră? - Nu, n-am văzut.
Ai văzut pe cineva pe coridor?
Doamna Clelia.
Ai văzut-o pe doamna Clelia mergând pe aici?
- Nu, nu chiar. - Nu chiar?!
- Consider că minţea. - Când s-a întâmplat asta?
Pe drumul către părinte pentru a-i da ultima medicaţie.
- La 5 sau la 6? - La 6.
Doamna Clelia este un pacient?
- Da. - La neurologie?
Dr. Randolph la celula de examinare 2.
Cum procedăm azi?
Sunt cu toţii inofensivi.
Cu câteva probleme mai serioase, desigur.
Câţica cataleptici cu Alzheimer, autism.
- Eşti fiul meu? - Aş fi foarte mândru de asta.
Nu eşti fiul meu.
Acolo este fata pe care o cauţi.
Doamna Clelia?
- Numele meu este William Kinderman. - Da.
- Se poate să mă ajutaţi? - Ce este cu radioul meu?
- Scuze? - Am spus, radioul meu.
Ai de gând să-l repari?
Aici nu se repară nimic niciodată. Doar o grămadă de plăcinte...
Pleacă! Nu vorbesc niciodată cu străini.
- Eu sunt depanator radio, doamnă Clelia. - Păi, repară-l.
- Deci, ce este stricat la el? - Vorbesc oameni morţi.
E chiar acolo. Nu-l vezi?
Da, îl văd.
Ştiu că nu eşti un depanator radio. Ceea ce ţin este un telefon.
E-n regulă. O mulţime de oameni nu cunosc diferenţa.
E-n regulă.
Ai o faţă foarte drăguţă.
O să te descurci.
- Ai prins-o într-o zi în care vorbeşte. - O găseşti amuzantă?
Nu, este cvasi-cataleptică. În interior şi exterior.
- Ce este asta? - Camera de separare.
Pentru a ieşi afară...
tastezi o combinaţie de 4 cifre care trimite un semnal la o cabină de control.
Uşile interioare se deschid. Operatorul din cabină verifică vizual prin geam.
- În fiecare zi, e o nouă combinaţie. - Aş vrea să mă uit un pic.
Bill.
Locotenent...
Dr. Freedman merge la balistică, domnule. Cred că trebuie să veniţi.
Moarte, nu fii mândra
Deşi unii vă cheamă Puternică şi îngrozitoare
Nu asta ţi-e arta.
Curând cei mai buni dintre noi Vor merge cu tine
Odihneşte-le oasele Şi trimite-le sufletele
Pentru aceia care nu cred asta Aceia aceia ce nu vor să termine
Nu murii, sărmană Moarte.
Nu până nu mă vei omorî.
Aveam doar 21 de ani când am murit.
Suntem într-un spital, nu într-o zonă de război.
Cum credeţi că putem menţine oamenii calmi când tu...?
Aveţi nevoie de o împuternicire judecătoarească pentru a face asta!
Apreciez că încerci să previi alte tragedii.
Gândiţi-vă la starea pacienţilor noştrii când...
- Locotenentul vrea preluarea amprentelor. - Amprente?
Nu cu preţul vieţii mele. În nici-un caz, Jose!
Are dreptate.
- Vrei să-i vorbeşti?! - Ai auzit de practici greşite?
- Ai auzit de Gemini Killer? - Să aud de ce?
- Am spus... - Da am auţit! Şi ce?
- Este mort. - Aşa este. A murit în scaunul electric.
- Despre ce vorbim aici...? - O clipă, îţi voi explica.
Da, Gemini este mort. Ştim asta.
Vă aduceţi aminte de poveştile din ziare şi de la TV...
despre acest ucigaş ciudat? Vă voi spune eu.
Se ştie că degetul mijlociu de la mâna stângă a victimelor a fost...
tăiat. Totdeauna lipsă.
În plus, pe spatele victimelor, ni s-a spus, ucigaşul a crestat...
un semn din zodiac.
- Simbolul lui Gemini, a fost Gemenii. - Asta a fost acum 15 ani.
- Spune mai departe. - De ce-l încurajezi...?
Taci din gură!
Scuză-mă.
EKG s-a oprit la ER.
Ce-ai auzit depre Gemini este fals.
Degetul lipsă a fost la mâna dreaptă.
A fost degetul arătător. Adică acesta.
Şi semnul de Gemini a fost crestat...
nu pe spatele victimei...
ci pe palma stângă a victimei.
Doar biroul Crime Richmond ştie asta. Nmeni altcineva.
Informaţiile lipsă au fost ascunse presei...
pentru a nu ajunge la cei care se pritind a fi ucigaşul.
"Am tăiat acest deget," spun ţăcăniţii.
"Şi pe spate i-am făcut un semn." Cazul următor.
Dar, în acest caz, domnilor...
trei decapitări, trei victime...
cu acest deget tăiat. Cel corect.
Şi semnul lui Gemini aici.
Aici!
Încă un lucru.
Gemini scria scrisori către ziare, lăudându-se cu crimele făcute.
El întotdeauna dubla litera L de la sfârşit.
Doi L, ca la cuvântul "wonderfull".
Da.
Numele victimelor totdeauna începea cu K, de la Karl, tatăl lui...
faimosul evanghelist pe care el l-a urât şi a vrut să-l dizgraţieze.
Acela pe care el a vrut să-l ucidă şi să continue să-l ucidă.
Dar preotul, Părintele Joseph Dyer...
Numele mijlociu al lui Dyer a fost Kevin.
Kevin.
Chiar şi asta o poate face.
- Necesită multă forţă? - Nu, deloc.
De fapt, foarte puţină.
Activare cu arc. Deschide-o şi apoi se va închide singură.
Necesită forţă doar pentru deschidere.
E un pic cam tare.
Necesită reglare.
- Ce este asta? - Ce?
Această etichetă.
- Doar o etichetă de expediere. - Este nouă?
Abia a venit.
O înlocuire?
Unde e cea veche?
Doi preoţi şi un băiat crucificat.
Clar există conexiuni religioase. Dar ce este asta?
Nu ştiu ce caut. Bâjbâi.
Dar în afară de a fi preoţi...
ce altceva au Kanavan şi Dyer în comun? Care este legătura?
Nu ştiu. Nu ştiu.
Doamne Dumnezeule.
Poate fi acea exorcizare. Puştiul MacNeil, Regan MacNeil.
Exorcizarea de pe strada Prospect în care Damien Karras a murit.
Acela care l-a omorât.
- Scuză-mă. - Alice!
Discursul! Te rog, vrei să-i dai asta Părintelui? Trebuie să plec.
- Ce se întâmplă cu luminile astea? - Noapte bună!
Noapte bună, Părinte.
Discursul tău, Părinte.
- Mulţumesc. - Pentru puţin.
Vrei ceva de băut?
Da.
Crezi în posedare, Părinte?
Cui îi pasă? Îmi fac griji destule despre copii care au nevoie burse şcolare.
- Voi vorbi cu Paul Morning. - Cine este el?
Capelanul nostru la spital.
El a făcut o exorcizare în Filipine.
- Părul i s-a albit peste noapte. - E adevărat?
- Ce importanţă are. Ce are a face au asta? - Ai menţionat acea exorcizare.
Ca o conexiune.
- Cei doi oameni care au fost omorâţi? - Da.
- Joe şi Damien Karras au fost apropiaţi. - Da, ştiu.
Joe a fost prieten şi cu MacNeils.
- Şi Părintele Kanavan? - El a avut de tras cu ocupaţia mea.
El i-a dat lui Damien permisiunea să investigheze.
- Atunci rămânem doar cu băiatul Kintry. - Oare?
Damien a dat Şcolii noastre de Lingvistică o bandă pentru el s-o analizeze.
Vocea puştiului MacNeil, se presupune că era posedată.
El vroia să ştie dacă sunetele de pe bandă erau într-o limbă sau bolboroseală.
El a vrut să dovedească că puştiul vorbea o limbă pe care nu o ştia.
- Şi era? - Nu.
Engleza spusă invers.
- Expertul care a arătat asta era... - Mama lui Kintry.
Este imposibil.
Îţi aduci aminte să fi venit aici când a murit preotul?
- Eşti depanatorul radio. - Da, aşa este.
Îţi aduci aminte să fi venit aici?
Îţi aduci aminte să fi venit aici şi de atingerea acelor borcane?
De ce le-ai atins?
A mai fost cineva în camera asta?
Cine a mai fost aici?
Acel radio nu este al meu. Al meu este nou.
Omul acela din camera izolată... Ştii, acela la care te uitai?
Acela la care te uitai.
Poliţia l-a adus aici cu 15 ani în urmă.
L-au ridicat din canalul C&O.
În avalul podului Key.
Da, amnezie totală.
Omul din camera de izolare...
Ştii, acela la care te uitai.
Poliţia l-a adus aici cu 15 ani în urmă.
L-au ridicat din canalul C&O.
În avalul...
Ai ceva să-mi spui?
Te rog, stai jos.
Acolo e locul pentru hârtie?
Nu am avut încă şansa să le citim.
Le ţin până când o să am timp.
Nu-mi place să ratez articolele de specialitate. Sunt bune.
Omul din camera de izolare...
- Ştii, acela la care te uitai. - Da.
Poliţia l-a adus aici cu 15 ani în urmă.
L-au ridicat din canalul C&O, în apropiere de podul Key.
Amnezie totală. Nici-un act. Ni l-au adus aici.
Starea lui s-a înrăutăţit. A sfârşit prin a fi cataleptic.
Complet retras. Dar recent...
Păi...
cu aproximativ 6 săptămâni în urmă, el a început încet să-şi revină.
În fiecare zi era mai bine. Doar un pic, dar mai bine.
Apoi dintr-o dată, a devenit violent. Cu adevărat rău.
L-am pus la terapie cu electroşocuri.
Şi aşa, cam cu 2 săpătmâni în urmă l-am trecut la izolare...
- ...dar treaba e locotenente... - Da?
A spus că el este Gemini Killer.
Vreau dosarul acelui om.
Luaţi-l. Acum!
Vreţi să ştiţi despre omul din celula 11.
Adu-ţi aminte. Ce purta el când a fost adus aici?
- Asta a fost cu ceva vreme în urmă. - Era îmbrăcat ca un preot?
- Ca un preot? - Erau semne de rănire? Sânge?
- Astea ar trebui să fie în dosar. - Nu este în dosar! Nu este!
Doi oameni la fiecare salon. Îi rotiţi la fiecare 24 de ore.
În salonul de trecere, un om înăuntru lângă uşa de intrare, unul afară.
Întreabă Iezuiţii dacă au înregistrări dentare ale Părintelui Damien Karras.
Verificaţi dacă avea un test de salivă. Ne-ar ajuta să facem o identificare.
Pentru ce, domnule?
Domnule, sunteţi bine?
Echipa lV la NlCU
- Sunteţi bine? - Da.
Părintele Karras...
a fost un psihiatru Iezuit la Universitatea Georgetown.
Omul era un sfânt. Era cel mai bun prieten al meu. Ţineam la el.
Cu 15 ani în urmă el a sărit sau a fost împins către moartea sa...
în josul unui lung şir de trepte lângă Car Barn.
Atkins...
l-am văzut.
L-am privit...
murind.
Cred că...
omul din celula 11...
este Damien Karras.
E o viaţă minunată.
Cine eşti tu?
Eu sunt nimeni.
Mulţi.
Eşti Damien Karras?
Nu aveţi nici-o înregistrare medicală de-a lui, nu-i aşa?
- Fără amprente plictisitoare. - Eşti Karras?
Eu sunt Gemini Killer, James Venamun.
- Gemini este mort. - Nu, nu chiar.
Îţi aduci aminte de Karen?
Micile panglici din părul ei? Panglici galbene.
Eu am omorât-o.
La urma urmei, a fost inevitabil, nu-i aşa?
"O divinitate modelează sfârşitul nostru", şi toate astea.
Am luat-o în Richmond.
Şi după aceea am aruncat-o la groapa de gunoi a oraşului.
Ceva de la ea. Ceva de la ea am păstrat.
Sunt un salvator.
Purta o rochie drăguţă. O bluză ţărănească, roz...
şi manşete dantelate albe.
Ocazional încă o aud, cum ţipă.
Cred că morţii ar trebui să tacă cât timp nu mai e nimic de spus.
L-am omorât de asemenea pe băiatul negru, lângă râu.
Şi pe preoţi.
Da, numele lor începeau cu K.
Cel puţin pe chestia asta am fost în stare să insist.
Vezi, ei nu erau ţinta mea. I-am ucis aleator.
Acesta e tot farmecul. Fără motiv. Asta e distracţia.
Băiatul negru şi preoţii erau diferiţi.
Am fost obligat să stabilesc un motiv în interesul...
păi...
unui prieten.
- Ce prieten? - Prietenul de acolo.
Pe de altă parte, unul are nevoie de prieteni. E atâta suferinţă.
- Ei nu pot fi cruzi. - Cine sunt "ei"?
Nu contează. Nu pot să-ţi spun. Este...
interzis.
Am făcut-o destul de bine. Nu crezi?
Deci, de ce nu? La urma urmei...
am fost instruit de maestru.
Cine este acela?
Alesul.
Este numai unul.
Cine este acest Damien pe care l-ai menţionat?
Nu ştii?
Eu nu ştiu nimic, cu excepţia că trebuie să merg la Tăticul Ucigaşilor.
Trebuie să-l fac de râs.
Au scris ziarele că aceste omoruri sunt ale lui Gemini?
Trebuie să le spui să facă asta. Este important.
- Gemini este mort. - Nu, nu sunt! Sunt viu!
Merg! Respir! Priveşte-mă!
Uită-te la mine şi spune-mi ce vezi!
Văd un om care seamănă cu Damien Karras.
Dacă ai privi cu ochii credinţei...
m-ai vedea pe mine.
- Despre ce naiba vorbeşti? - Orbirea ta.
Spune presei că eu sunt Gemini, locotenente, sau te voi pedepsi.
- Să mă pedepseşti? - Da.
- Despre ce vorbeşti? - Dansezi?
Ce vrei să spui?
Îmi plac piese de teatru.
Cele bune. Shakespeare.
Cel mai mult îmi place Titus Andronicus. E dulce.
Întâmplător...
ştii că vorbeşti unui artist?
Uneori fac lucruri speciale victimelor mele.
Lucruri care sunt creative.
Desigur, necesită cunoştinţe, să te mândreşti cu muca ta.
De exemplu:
Un cap decapitat poate continua să vadă...
pentru aproximativ 20 de secunde.
Deci arunci când am unul pregătit...
îl ţin totdeauna să îşi poată vedea trupul.
Este un pic în plus p care-l fac fără a adăuga valoare.
Trebuie să recunosc, mă binedispune de fiecare dată.
Viaţa e distractivă.
E o viaţă minunată, de fapt...
pentru unii.
E păcat pentru sărmanul Părinte Dyer.
L-am omorât, ştii.
O problemă interesantă, dar în final a funcţionat.
Întâi, un pic de succinylcholină veche...
pentru a-mi face treaba fără perturbări enevante.
Apoi o foarfecă mare...
înfiptă direct în vena cavă inferioară...
sau în vena cavă superioară. E o chestiune de gust, nu-i aşa?
Apoi tubul se mişcă prin venă...
sub pliul braţului, în vena care duce la inimă.
Apoi trebuie doar să-i ţii picioarele sus storci sângele manual...
prin tub din braţe şi picioare.
La sfârşit mai trebuie scuturat şi lovit pentru ultimele resturi.
Nu este perfect.
Mi-e teamă, că mai rămas ceva sânge.
Dar, din fericire...
efectul general este surprinzător.
Nu-i aşa că până la urmă, asta este ceea ce contează?
Da, desigur. Un spectacol bun, locotenente. Efectul!
Şi apoi...
tăierea capului fără a împrăştia o singură picătură de sânge.
Deci, voi numi asta spectacol artă, locotenente.
Apoi desigur, nimeni n-a oservat. Perlele înainte...
Vai, câteva huiduieli de la galerie.
E-n regulă. Înţeleg.
Am fost plictisitor.
Bine, pot să mai înviorez un pic lucrurile pentru tine, locotenente.
Stăpânul mi-aruncă un rest de la masa sa.
O mică recopensă pentru serviciul fidel.
Ceva distractiv.
Ceva întâmlător, ceva în felul meu.
Noapte bună, lună. Noapte bună, aer.
Noapte bună, Amy.
Spun picăturile ei.
Picăturile ei.
- A trecut dincolo. - Din nou?
- Are hemoragie. - Omul din celula aceea...
ştie detalii despre uciderea unei fate care s-a petrecut cu ani în urmă.
O crimă a lui Gemini care nu a fost spusă în ziare.
Nasul lui blestemat e spart!
Când am spus că omul din celula 11 simte inconştient, ai spus ceva.
Serios?
- Da, cred că ai spus, "Din nou?" - E posibil.
- S-a mai întâmplat? - Da.
De multe ori?
Nu, nu chiar. Să fie o săptămână.
Cred că prima dată a fost duminică.
- Şi apoi? - Ziua următoare.
- Dacă vrei să ştii exact ora, este în... - În registrul tău.
- Aşa este. - Şi alte dăţi?
- Ieri dimineaţă, înainte să găsim... - Da. E-n regulă.
Îmi pare rău.
Când se întâmplă, nu-i aşa că pare că doarme normal?
Nimic nu e normal la acel om.
- Pari uşor mulţumită de asta. - E total neobişnuit.
Funcţiile organismului său încetinesc aproape de tot.
Bătăile inimii, temperatura,...
respiraţia.
Dar activitatea creierului creşte.
Creşte?
Bine, ţine asta până la sfârşitul săpămânii.
- Eşti amabilă. - Sunt a naibii.
I-ai spus omului din celula 11 ce s-a întâmplat cu Părintele Dyer?
- Nu, desigur nu. - Se poate ca altcineva să-i fi spus?
- De ce-ar face-o? - Nu ştiu.
Nici eu.
- Mulţumesc din nou, doamnă. - De ce l-ai lovit?
- Ai grijă de mâna aia. - Voi avea.
"Salvează-ţi slujitorul."
E ceva ce a spus odată, prietenul nostru din celula 11.
- "Salvează-ţi slujitorul"? - Mi se tot învârte prin minte.
- Expresie ciudată. - Ciudat a fost modul în care a spus-o.
Cum aşa?
A fost doar vocea lui. A fost diferit.
- În ce fel diferit? - Suna decent. Plăcut.
Complet diferit.
Era atâta emoţie în vocea sa. Suna...
Nu ştiu. Disperat.
Şi ce altceva a mai spus cu acea voce?
Doar un singur lucru.
Şi care a fost acela, doamnă?
A spus, "Omoară-l".
"Salvează-ţi slujitorul care crede în tine, Doamne.
Lsă-l să găsească în tine un turn fortificat în faţa inamicului."
Dumnezeu este lumina şi salvarea mea.
Dumnezeu este apărătorul vieţii mele.
Vieţii mele.
"Şi Iisus i-a spus omului care era posedat:"
"Care este numele tău?"
Şi acesta a răspuns: "Legiune, pentru noi cei mulţi"
Mulţi.
- Noapte bună, tati. - Noapte bună, Julie.
- E târziu. - Da, aşa este.
Foarte târziu.
Doamne! Aş putea să dom şi eu?
- Ce vrei? - Îmi pare rău.
Dar suficient ca să mă scoli la 5:30 să mănânci.
- Îmi pare rău. - Îţi pare rău? Ai făcut asta cu un scop.
- Cum te cheamă? O să te raportez. - Amy Keating.
Îngeri milostivi. Rahat.
Eşti bine?
Da, sunt bine. Sunt doar un pic agitată. Asta e tot.
A fost tăiată e la mijoc în jos.
Tăietura deschisă...
şi toate organele vitale înlăturate.
Apoi ucigaşul i-a umput trupul...
cu alte materiale şi a cusut-o înapoi.
Alte materiale?
Mătănii. Mătănii catolice.
Locotenente!
Ai primit mesajul meu?
I l-am lăsat lui Keate.
Drăguţă fată. Inimoasă.
Da! În ce priveşte acest corp...
Prietenul tău.
Păi, acolo am fost...
cumplit de mort în acel scaun electric.
Nu mi-a plăcut. Ţie? Este supărător!
Mai sunt atâtea crime de făcut, şi acolo am fost...
lipsit de trup.
Dar apoi a venit...
ştii tu, prietenul meu. Unul din ei.
Toţi ceilalţi de acolo. Unul nemilos.
Stăpânul.
Şi a considerat că munca mea trebuie să continue.
Dar, în acest trup.
De fapt, în mod special în acest trup.
Să-i spunem răzbunare.
O problemă cu o exorcizare..
în care Karras a înlăturat anumiţi participanţi din trupul unui copil.
Acei participanţi au fost nemulţumiţi, să spună atât de puţin.
Să spună foarte puţin.
Şi aşa prietene, stăpânul...
a născocit această mică schemă ca un mod de a se întoarce...
prin crearea acestei încurcături, un scandal...
o oroare pentru toţi oamenii care caută credinţă.
Folosind trupul acestui preot sfânt...
ca un instrument al... Tu cunoşti munca mea.
Dar, principalul lucru...
este chinul prietenului tău, Părintele Karras...
cum se uită cum spintec, tai şi mutilez nevinovaţi!
Prietenii lui! Şi iar! Şi iar!
Şi iar şi iar!
El este aici cu noi!
Nu va pleca niciodată!
Durerea nu se va sfârşi!
Datorită mie. Delirez?
Te rog să mă ierţi.
Sunt nebun.
Să vedem...
unde am fost?
Ah, da! Stăpânul.
A fost drăguţ, vezi.
El m-a dus la cunoştinţa noastră reciprocă, Părintele Karras.
Nu chiar la timp. Mi-e teamă că el...
a trecut în starea de moarte, aşa cum spunem noi.
Deci,
cum Karras era pe cale să-şi părăsească trupul...
E adevărat?
Stăpânul m-a trezit în el.
A fost o oarecare confuzie când medicii au spus că Karras a murit.
El era mort, tehnic vorbind.
Timpul său se sfârşise.
El a vrut să iasă. Dar eu eram înăuntru.
Un pic traumatizat, e adevărat. La urma urmei, creierul său era zob.
Lipsit de oxigen şi toate acele lucruri. Înţelegi?
A necesitat un maxim de efort...
care în cele din urmă m-a adus afară din acest coşciug mic şi ieftin!
Jurământ de sărăcie, dezgustător.
Nu contează.
În cele din urmă, o mică lovitură...
şi o uşurare comică când bătrânul Frate Fain...
care a vegheat trupul, m-a văzut ridicându-mă din coşciug.
E zâmbetul care ne menţine pe drum.
Amuzamentul şi un pic de bună dispozuţie.
Dar apoi, după asta, mi-e teamă că pentru un timp au fost doar zile albastre.
Atât de multe stricăciuni în celulele din creierul lui Karras.
Atât de multe pierdute.
Vezi tu, nu este suficient să fi un spirit.
Nu există magie.
În această cutie artificială pe care o numeşti lume...
noi putem atinge, doar prin intermediul trupurilor.
Trebuie să operăm prin sistemele neurologice, creiere care funcţionează...
şi al prietenului tău era aproape de nerefăcut.
A fost un adevărat efort să regenerez puţinele lui celule din creier.
Mi-a luat 15 ani!
Atât de mulţi ani.
Acum sunt doar un trecător.
Unul care se mişcă.
Am vise cu un trandafir.
Şi o căderea de-a lungul unui lung şir de trepte.
Nu cred că tu eşti Gemini Killer.
Îmi faci o invitaţie clară la dans.
- Ce înseamnă asta? - Nu contează.
Apropo, nu mă învinui pe mine pentru acel Temple idiot.
Aceea a fost o sinucidere. Omul era un slăbănog nebun.
Totuşi, m-a ajutat.
Se fac slujbe acolo? Mi-ar place să iau parte.
- Temple te-a ajutat? - Desigur! Te-a aus la mine.
I-am spus că dacă eşuează în a te convinge să vii la mine...
ce va avea de suferit este de nedescris.
"Durerea nu poate fi imaginată" i-am spus.
Sărmanul superstiţios, m-a crezut. Dar nu a putut suporta presiunea.
- Ce presiune? - Presiunea de a mă imita.
I-am spus că mai am şi alte sarcini în minte pentru el.
Chestii. Mici chestii.
Te-a scos Temple din această celulă?
Cine te-a scos afară?
Doar prieteni.
Vechi prieteni.
Spune presei...
că eu sunt Gemini, locotenente. Ultimul avertisment.
- Întâmplător, pot ajuta. - Să ajuţi cu ce?
Necredinţa ta.
Sunt obosit.
Sunt aşa de obosit.
Bill, ajută-mă.
- Damien? - Nu!
Micul Jack gornistul.
Joacă de copii, locotenente.
Părintele Morning, te rog.
Jim, nu pot citi asta.
Korner. K-O-R-N-E-R.
Îl voi chema iar.
Ne vedem mai târziu.
Inimioară, să mergem înapoi în camera ta.
Încetişor.
Asta e.
Uşurel.
- Cum ai ieşit de aici? - Vechi prieteni.
Vechi prieteni.
Sunt un trecător. Unul care se mişcă.
Vechi priteni. Unul care se mişcă. Unul care se mişcă...
N-am auzit. Vrei să repeţi?
- Aprinde lumina! - Mami!
Doamne sfinte! Ce faci? Eşti nebun?
Ce se întâmplă cu tine?!
- Vreau la mama. - Doar jucării.
E o crimă?!
- Este după cineva. Cine? - Aşa îţi tratezi şi familia?!
N-ai de gând să pleci?! Te rog pleacă! Nu pot sta după tine ca să pleci!
Ai făcut o invitaţie clară la dans.
- La dans. La dans... - Julie.
Bill. Bună, dragă. Unde...?
Bine, inimioară.
Acela a fost Bill. O soră medicală e pe drum cu un pachet.
Danny, urcă în maşină! Porneşte! Mişcă! Mergi!
Întoarce!
Loveşte-l dacă trebuie! Înapoi, nenorocitule! Afară!
Aceea trebuie să fie sora.
Ia-o prin spate!
- Bună, Tată. Mamă, tati e acasă. - Ce este asta?
Billy, ce se întâmplă?
- Sunt nebun. Asta e explicaţia. - Eşti onestă.
- De la început. - E-n regulă.
Nu, nu este. Ce este acel lucru al infirmierei?
- Ce infirmieră? - Sunt aşa de obosit.
- Julie! - Tată, vorbesc.
- Scuze, n-am înţeles. - Bill...
ce fel de infirmieră este asta? Am deschis uşa pentru o femeie, ea a leşinat.
Şi atunci când s-a trezit, a spus, "Când e ora de culcare?"
Te rog ajută-mă.
E ora de culcare?
Deci rămâne la cină?
E-n regulă.
Catalepticii sunt aşa uşor de posedat.
Te aşteptam, locotenente. Vroiam să vezi asta.
Julie!
Tati!
Vai, Doamne! Bunico!
Ce este asta?
Morning!
Iar tu.
M-ai întrerupt.
Ai venit să salvezi sluga lui Dumnezeu?
Păi, trebuie să mă salvez pe mine. Fiul meu, Gemini.
Are treabă de făcut. O grămadă.
Intră, Părinte Morning.
Intră, în noapte.
La ora asta ai să pierzi.
În numele Tatălui, al Fiului...
şi al Sfântului Duh.
Amin!
"Salvează servitorul care crede în tine, Doamne.
Lasă-l să te găsească, Doamne, un turn fortificat în faţa inamicului".
"Tatăl nostru, care eşti în ceruri...
sfinţească-se numele tău.
Soseşte în împărăţia Ta.
- Până când..." - Înţeleg, acum ne rugăm.
Rugăciuni minunate. Crezi că te vor ajuta şi acum, ca mai înainte?
Vezi, şi eu pot să mă rog.
Simţi cum micile mele rugi îţi urcă pe spinare?
Murmurul transpirat al mătăniilor mele. Inimile umane pe care le-am luat în iad.
"Îţi cer să ieşi afară, spirit necurat!
Împreună cu toate puterile satanice ale inamicului! Fiecare spectru din iad.
În numele Domnului, Iisus Christos.
El este cel care îţi comandă. Cel care a liniştit marea şi furtuna.
Cel care v-a aruncat din rai în adâncurile iadului! Hoţilor de vieţi.
Creatori ai durerii.
Pe voi care corupeţi justiţia şi pe nevinovaţi şi pe cei tineri.
Voi vinovaţi de moarte.
Duşmanul declarat al întregii rase umane!"
Îţi ordon.
Allerton?
Soră...
Nu-ţi face griji de Julie. O vom avea.
Roagă-te pentru mine, Damien.
Eşti liber.
Credeai că poţi să-ţi salvezi prietenul, preotul?
Doamne ajută!
- Ajută-mă. - Nu ţi-am ajutat necredinţa?
Ba da.
Da, cred.
Cred în moarte.
Cred în boală.
Cred în justiţie şi în umanitate.
În tortură, în mânie şi ură.
Cred în crimă! Cred în durere!
Cred în cruzime şi în infidelitate!
Cred în mizerie şi duhoare...
şi în fiecare tâtâtură, lucru putred...
orice posibilă urâciune...
şi în corupţie! Fiu de târfă!
Cred...
în tine.
Doamne!
Bill.
Doamne!
Deveniţi obositor, locotenente. Vă comportaţi prosteşte.
Salvează pe cei ce se roagă. Dumnezeu nu e acum, aici cu noi.
Acolo este doar întunericul. Şi moartea ta.
Salvează-ţi slujitorii...
care cred în tine, Doamne.
- Tu! - Damien, întruntă-l.
- La revedere, locotenente. - Damien!
Luptă!
- Luptă! - Nu poţi învinge.
- El moare. - Nu!
Bill, acum! Trage acum! Omoară-mă acum!
Vom câştiga...
Bill.
Acum, eliberează-mă.
Traducerea şi adaptarea: Emilian Sima 07.2005- emilian_sima@yahoo.com
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania