Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-
Până în 1884, un sfert din suprafaţa planetei
fusese cucerită de armata britanică.
Nu exista nici o onoare mai mare pentru un tânăr
decât să lupte pentru regină şi pentru ţară.
Cei ce refuzau să răspundă chemării la arme
atrăgeau ruşinea şi umilinţă asupra prietenilor şi familiei.
Simbolul ruşinii lor era până albă a laşităţii.
FĂRĂ ONOARE
Dă-o la stânga, lui Jack!
Pasează odată, Tom!
- La stânga! - Pasează!
- Haide, Tom! - Lui Jack!
Haide. Tom!
Ce-a fost asta? Obstrucţie!
Grămadă! Hai, băieţi!
Stai sus!
Haide, Preote!
Ai grijă, Trench!
Despărţiţi-vă!
Am nevoie de t ne pe teren. Băiete.
Harry! Harry, la dreapta!
În spatele tău!
Jack!
Du-te, Jack!
Bravo, bătrâne!
Bravo, Jack! Mai ai suflu, după asta?
Cât o să stai în baie, Preote?
- Atât cât vreau. - Fruntea sus, Preote!
Idiotule...
Willoughby, arăţi minunat, iubitule.
- Prinţesa Willoughby. - Domnişoara Willoughby.
Tom, firul ăsta de păr nu e la locul lui.
Când o să vă maturizaţi, domnilor?
- Domnilor? Ne-a făcut domni? - Cred că da.
- Nu accept asta de la nimeni! - Nici eu!
- Îmi place când faci asta. - Nu părul meu!
- Dar asta? - "Nu părul!"
Să nu crezi că te vom lua mai în serios după ce vei fi promovat.
Domnişoară Willoughby.
Mai vedem noi.
Doamnelor...
Nu te teme, Preote. Sunt doar femei. Nu muşcă.
- Doare? - Da.
- De ce râdeţi, porumbeilor? - De ochiul lui.
Nu te lăsa păcălită. L-a colorat cu un creion.
Pot să-ţi desenez şi ţie unul, dacă te simţi lăsat pe dinafară.
Haide...
- Ce e? - Vreau un ochi vânăt, ca al lui Jack.
Dacă vrei unul cu adevărat, Harry, te pot ajuta.
Mai vrei un ochi vânăt, Jack?
E foarte bine.
Ai emoţii?
- Încetează! - Ce?
- Ce faceţi? - Nimic.
- Vreau să dansez. - Nu acolo, Ethne.
Nu, Ethne, coboară de acolo, te rog.
Nu, până nu dansezi cu mine, Harry Feversham.
Ethan, coboară!
Jack, spune-i să coboare.
- Mă ascultă vreodată? - Ethen, ascultă-l pe Jack, te rog.
Calmează-te, Harry.
Ascultă-mă.
- Mulţumesc. Jack. - Nu voi face o piruetă.
- Dansează cu mine. - Bine.
- Dumnezeu e! - E înfricoşător, nu-i aşa. Harry?
Nu fi aşa plictisitor, Harry.
- Să nu o scapi, Harry. - Foarte amuzant, Ethne!
Scuzaţi-mă, dle Feversham.
Tatăl dv. vă roagă să veniţi, împreună cu dra Eustace.
Mulţumesc.
Domnule...
- Colonele Stutch... - Harry, băiatul meu.
- Ce mă faceţi, domnule? - Bine, bine...
- Doamnă... - Colonele Stutch.
Îmi pare rău că am trimis după tine, draga mea.
Speram să te fur pentru ultimul dans.
Plăcerea e de partea mea, generale. Fiul dv. nu vrea să danseze cu mine.
- Pe unde ai fost? - Am luat o gură de aer, dle.
Draga mea...
- E foarte frumoasă, Harry. - Da, domnule, aşa este.
Mă gândeam cât de mândru ar fi tată meu dacă ar fi aici.
Un ofiţer care şi-a dat viaţa pentru ţara lui merită mai mult respect decât mine.
Aş fi vrut să-l cunosc, draga mea.
- Eşti gata? - Din toată inima.
Doamnelor şi domnilor... Generalul!
Dr. Johnson a spus o dată:
"Orice om are o părere proastă despre sine, dacă nu a fost soldat."
Iată un lucru pentru care nu trebuie să se teamă
nimeni dintre cei aflaţi aici, în seara asta.
Indiferent dacă aţi fost în serviciul activ sau nu,
v-aţi arătat dispuşi să vă daţi viaţa, iar pentru asta, vă salut!
Roya Cumbrians.
Părerea mea este că există un singur sacrificiu mai nobil
decât să-ţi dai viaţa pentru ţară.
Acela e să iubeşti şi să te căsătoreşti cu un bărbat care îşi dă viaţa.
Harry şi Ethne!
Bravo!
Formaţi un pătrat.
Acum, după ce am avut parte de o logodnă atât de publică,
putem face o nuntă liniştită?
Niciodată! Vreau totul, ca la carte!
Biserică de lângă casă, un alt discurs înălţător al tatălui tău.
A tatălui meu?
"Aş vrea să-mi felicit fiul."
"Când aveam anii lui, comandăm un regiment întreg."
- Nu vorbeşte aşa. - Ba da.
Şi apoi, vei conduce şi tu un regiment.
Acum e rândul lui Jack şi Isabelle.
Nu, Jack nu se va însura niciodată. E prea legat de militărie.
- La fel şi tu. - Da, dar nu ca el.
Ba da. Eşti. Mai mult decât el. Mai mult ca oricare dintre ei.
Eşti soţul meu.
Noapte bună, doamnelor...
- Pleacă! - Te rog, ignoră-l.
Nu vă purtaţi ca nişte copii!
Ne plimbăm încet...
Ne plimbăm până dimineaţă.
- Noapte bună, domnilor... - Noapte bună, Ethne!
Noapte bună, Harry!
Noapte bună, Ethne! Trebuie să-l ducem acasă.
Haide, Harry, ţine pasul!
Haide, Jack!
Haide, domnule Castleton, bag-o în el!
Scoate-i maţele, d-le Trench! Domnul Castleton e mort.
O baionetă inamică i-a intrat în gât.
Haide, mişcă!
Scoate-o afară!
Hai! Mai repede!
Domnilor, colonelul!
Domnilor, am o veste.
O armată de fanatici mahomedani,
sub comanda unui Mesia auto-proclamat, Mahdi,
au atacat o fortăreaţă britanică din Sudan.
Forţele noastre au luptat eroic, dar fără speranţă.
Au fost măcelăriţi până la unul.
Ca urmare a acestor ostilităţi,
mai multe regimente, inclusiv Royal Cumbrans,
vor pleca spre Sudan, în cursul acestei săptămâni.
Felicitări tuturor!
Guvernul a decis să-şi trimită soldaţii la război.
În sfârşit, plecăm!
Domnilor...
Dumnezeu a acordat rasei britanice un imperiu în toată lumea,
ca să-i îndeplinească scopul.
Victoriile asupra păgânilor sunt victoriile unui suflet mai nobil.
Dumnezeu să apere regina!
Împreună!
Asta e cu adevărat enervant.
Dacă e să mergem la război, hai s-o facem odată!
Te gândeşti vreodată cum va fi acolo?
Tot timpul. Tu nu?
Uneori mă întreb ce legătură are un deşert, o pustietate,
cu Majestatea Sa Regina.
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Nu ţi-e teamă că nu te vei întoarce?
Ai avut un coşmar cu mine?
O să-mi taie capul vreunul dintre sălbaticii ăia ai lui Mahdi?
- Da, Jack. - Normal că mi-e frică!
Atunci, de ce te duci?
Cred că mă duc pentru că te duci şi tu.
Tu, Trench, Castleton, chiar şi Willoughby.
Dar mai ales tu.
Nu i-aş încredinţa nimănui altcuiva viaţa mea.
- Ce e asta? - Documentele mele, domnule.
Dacă vrei o permisie, procedura e cu totul alta.
În mod normal, nici nu m-aş gândi, date find împrejurările,
dar dat find faptul că tocmai te-ai logodit...
Nu vreau o permisie, domnule. Vreau să renunţ la armată.
În locul tău, m-aş gândi mai bine la ce spun, locotenente.
M-am decis, domnule.
Vom discuta despre asta după ce ai vorbit cu tatăl tău.
Nu e decizia lui, domnule.
Nu-ţi accept aceste documente. Locotenente.
Şi nu accept faptul că unul dintre oamenii mei îşi părăseşte regimentul
chiar în săptămâna când se pleacă la război!
În ceea ce mă priveşte, nu ai fost aici.
Poţi să-i mulţumeşti tatălui tău pentru asta.
Domnule, vreau să mă retrag din armată.
Te rog să părăseşti imediat baracă.
Domnişoară Willoughby, mi s-a părut mie că simt miros de trandafiri.
- Harry a demisionat. - Ce?
A părăsit armata. Tu ce crezi?
Şi ce a făcut Hamilton? L-a lăsat să plece ca să se însoare cu Ethne?
Hamilton nu a făcut nimic.
- Nu are nici o scuză. - Nici o scuză? E vorba despre Harry!
Are dreptate, Tom.
Abia s-a logodit. E normal să aibă îndoieli.
Suntem trimişi a război şi chiar în ziua următoare îşi dă demisia.
- Nu e nici o îndoială. - Ce vrei să spui?
- Cred că e limpede ce înseamnă. - Tom, nu fii absurd.
- Taci, Preote! - Înseamnă că e un laş, Jack.
Atunci, spune-i asta în faţă.
I-aş fi spus, dar a plecat înainte să am ocazia asta!
- Atunci, spune-mi-o mie în faţă. - Stai calm, Jack.
Harry e o ruşine!
- A acoperit regimentul de ruşine! - Jack!
E cel mai bun soldat din tot regimentul ăsta!
Evident, nu şi atunci când trebuie.
Lasă-mă!
O să-i spun. Dar nu în faţă, nu o merită.
Merită să fie tratat cu acelaşi dispreţ cu care ne-a tratat el pe noi.
- Ce dispreţ? - A vorbit cu tine despre asta?
A discutat cu vreunul dintre voi?
Ne-a lăsat fără acoperire şi nici nu are curajul să ne-o spună.
Era şi prietenul meu, Jack.
O să fie acolo.
Trebuie să dea socoteală!
Harry Feversham, o iei pe femeia asta de soţie?
Da. Poţi săruta mireasa.
Nu poţi s-o iei aşa înainte.
Trebuie să mă laşi să mă bucur de nunta mea.
E vina ta că nu putem face o nuntă adevărată decât peste şase luni.
Nu e nici un motiv pentru care să nu ne căsătorim oricând avem chef.
Am mai auzit asta.
Am părăsit armata.
Nu, Ethne. Chiar am părăsit armata...
De ce?
Se zvonea că ne vor trimite să luptăm în altă ţară.
Un an sau doi.
Nu voiam să aştept atât de mult ca să mă căsătoresc.
Eu aş fi aşteptat. Sau aş fi mers cu tine.
Mama a făcut la fel pentru tata.
Da, ştiu, dar nu asta voiam pentru noi.
Tu eşti tot ce contează pentru mine, acum.
Unde urma să fiţi trimişi?
Nu erau siguri.
Domnule Feversham...
E o glumă a prietenilor tăi?
Ce e, Harry?
Penele laşităţii...
Ieri am fost informaţi că regimentul nostru va pleca spre Sudan.
Că vom fi trimişi la război.
A spus că nu ştia unde vă trimiteau. A făcut-o pentru mine.
Ethne...
Nici un om întreg la minte nu te poate face laş.
Cu atât mai puţin prietenii tăi.
Dacă a fost vreo neînţelegere. Trebuie s-o clarifici,
trebuie să te întorci la regiment şi s-o clarifici.
- Nu pot. - Atunci, mă duc eu.
Mă duc la Trench, Willoughby şi Castleton chiar eu.
Le voi spune că a demisionat din cauza mea, că a făcut-o pentru mine.
Nu are nici o legătură cu tine, Ethne!
Atunci, de ce?
Nu am vrut niciodată să intru în armată!
Am făcut-o pentru tatăl meu.
M-am gândit să-mi satisfac serviciul militar, un an, doi.
Să-i fac pe toţi fericiţi, apoi să...
Apoi să ce? Să aştepţi până ne căsătorim, ca să-mi spui adevărul?
Nu, Ethne, nu am vrut să te mint.
Nu, dar mi-ai ascuns adevărul până acum.
Crezi că oamenii ne vor lăsa să uităm asta?
Nu-mi pasă ce cred oamenii, Ethne. Îmi pasă doar de noi.
Totul e despre noi, Harry? Nu suntem numai noi pe lume.
Şi Jack? El şi-ar da viaţa pentru tine.
- Crezi că nu ştiu asta? - Atunci, întoarce-te.
Nu e prea târziu.
Spune-le că nu ai fi plecat, dacă nu aş fi fost eu.
Aş fi plecat. Şi nu m-aş fi dus la război pentru nimic sau pentru nimeni.
Atunci, eşti un laş.
"Evitaţi să beţi apă şi alcool local, evitaţi barurile şi bordelurile"
"şi, mai presus de toate, nu uitaţi că sunteţi soldaţi creştini."
De ce mi-au dat asta mie? Cred că e pentru tine, Preote.
Tată!
După tine.
- Pot să discut cu tine, dle? - Nu te cunosc.
Trebuie să vorbesc cu tine, domnule!
Britanicii au cucerit oraşul Mahdi. Victime britanice în Sudan!
Lista ofiţerilor ucişi sau răniţi în campania britanică din Sudan.
S-a întâmplat ceva, Jack?
Nu ştiu tu, dar eu o să beau ceva înaintea lui Mustapha.
Probabil că e otrăvită.
Mustapha, după tine.
- Adăpostiţi-vă! Lunetist! - Adăpostiţi-vă!
Jos! Toată lumea jos!
Unde sunt?
- Găsiţi-i! - Unde sunt?
Acum!
Pe acoperiş!
Lasă arma jos!
Spune-i să lase arma jos!
Lasă arma jos! Pentru Dumnezeu, lasă arma jos!
Nu!
Nu trageţi!
Lasă arma jos. Spune-i să lase arma jos.
Nu!
- Ce-a fost a fost, Harry. - Nu, domnule.
Când se întâmplă aşa ceva, eşti pierdut.
Nu mai ştii cine eşti, de ce eşti în stare...
Dacă nu fac ceva, aşa o să-şi amintească oamenii de mine.
O pană.
Şi aşa mă voi vedea întotdeauna. Un laş.
Ştiu doar că nu pot trăi aşa.
Cine ţi-a dat cea de-a patra pană? Jack Durrance?
Nu, domnule, Ethne.
Dragă Ethne, iartă-mă pentru ruşinea pe care ţi-am adus-o.
Nu pot să-mi imaginez jignirile pe care le-ai suferit din cauza mea.
Sper că plecarea mea din Londra
îţi va permite să începi o nouă viaţă, eliberată de umbra mea.
Nu am nici un drept să mă încred sau să pretind dragostea ta.
Dar, crede-mă, nu am vrut niciodată să te înşel.
Nu ştiu dacă se va ivi vreodată ocazia să mă mântuiesc.
Dar trebuie să cred că se va ivi.
Şi trebuie să cred că de data asta îmi voi înfrunta temerile
şi îmi voi demonstra mie şi celorlalţi că nu sunt un laş.
- Cât a plătit, pentru a ajunge aici? - Gustave, eu nu aş pomeni...
Ia asta.
Acum pleacă! Şi să nu te mai întorci!
Ce vrei?
Pot să mă duci la tabăra britanică de la Korti?
- De dincolo de deşert? - Da.
De ce?
Pot să mă duci acolo sau nu?
Pentru timpul tău.
- Ştii arabă? - Pot s-o învăţ.
Da, dar pot să arăţi ca un arab, dacă te găsesc oamenii lui Mahdi?
Săptămâna viitoare voi duce o caravană de târfe la Korti.
Vino la mine atunci.
TABĂRA BRITANICĂ DE LA KORTI
Felicitări, Jack! Am decis să-ţi acord o permisie de câteva săptămâni.
Toate rapoartele primite te laudă.
Tu şi alţi ofiţeri vă veţi duce la Londra,
pentru a convinge Parlamentul şi opinia publică de necesitatea
ca guvernul să ordone să plecăm din Korti şi să-l salvăm pe generalul Gordon.
Cu permisiunea dv., prefer să stau aici, alături de regiment.
- De ce? - Încă nu mi-am îndeplinit datoria.
Nu vreau să-i dezamăgesc pe ceilalţi.
- Nu-ţi acord această permisiune. - De ce eu, domnule?
Pentru că eşti un erou, Jack.
Cu tot respectul, domnule, nu cred că am luptat suficient de mult
pentru a avea vreun erou în campania asta.
Gura!
Spune-le să tacă, Saadi! Pentru ce te plătesc?
Sunt prinţese, îţi dai seama? Chiar şi sălbaticii au familii regale.
Dar soldaţii britanici îmi plătesc 3 drahme pe oră pentru ele.
Merită drumul până la Korti.
- Acesta e teritoriu Mahdi? - Peste tot e teritoriul Mahdi.
Ce e? Nu-i plac manierele mele?
Ţi-am spus să încetezi! Ţi-am spus să nu te uiţi la mine!
Nu-mi vorbi mie aşa!
Încetează!
Te învăţ eu bunele maniere!
- Încetează! - Destul!
- Te învăţ eu bunele maniere! - Destul!
Crezi că o să-ţi mulţumească pentru ce ai făcut azi?
- Nu mă aştept s-o facă. - Ba da. I-ai salvat viaţa.
Vino aici.
Sunt ca nişte copii.
Nu înţeleg ce e recunoştinţa sau loialitatea.
Asta nu înţelegeţi voi, britanicii.
Veniţi aici şi încercat să-i civilizaţi cu valorile voastre creştine.
Acum o să-ţi mulţumească.
Nu fi aşa de mândru, prietene.
Lasă-l în pace!
Sunt oameni ai lui Mahdi peste tot, în Sudan.
Triburile rebele îşi adună forţele sub comanda lui Mahdi, ca să ne înfrunte.
Nu mai avem nevoie de întăriri.
Avem nevoie ca guvernul să ne dea ordinul de plecare.
Vom alunga duşmanul şi vom menţine demnitatea Imperiului.
- Ai vreo veste de la Harry? - Nu.
- Dar tu? - Nu.
Ethne, nu e vina ta.
Faci o greşeală tâmpită şi plăteşti pentru ea tot restul vieţii.
Nu mă pot ierta.
- Ai avut motivele tale. - Ce motive?
Mândria?
Pentru că mi-a fost frică de ce vor spune oamenii?
Ce-mi pasă mie ce spuneau oamenii? L-am iubit!
- Ethne, trebuie să... - El a venit a mine, Jack.
- A venit la mine, iar eu l-am alungat. - E-n ordine.
Nu va fi aşa tot restul vieţii.
O să-ţi scriu când voi fi plecat.
Haide, domnule arbitru! Ce a fost asta?
Deschide gura.
Nu are dinţi. Ia-l de aici!
Haide, mai repede!
Nu, e prea mic.
Vreau să-i văd dinţii acestui om.
Pare suficient de puternic. E bun de hamal la bagaje.
Ce se întâmplă?
Omul acesta e dintr-un trib de sclavi. Oamenii nu vor lupta cu el, dle.
Avem nevoie de toate ajutoarele. Hamal la bagaje.
Haide! Haide, faceţi loc.
Următorul!
Dragul meu Jack, m-am bucurat foarte mult când am primit ultima ta scrisoare.
În timp ce toată ţara sărbătoreşte campania împotriva lui Mahdi,
eu sunt îngrozită.
Şi nu mă gândesc decât la vremurile minunate petrecute împreună.
Tu, Harry şi cu mine.
Tata îmi spunea că Dumnezeu ne ia ce ne e mai drag
ca să ne amintim câte lucruri considerăm că ni se cuvin.
Acum. Când e prea târziu, aş vrea să dau timpul înapoi.
M-aş purta cu totul altfel, dacă aş avea o a doua şansă...
Ai mare grijă de tine, Jack.
Nu mă voi supăra dacă nu te vei întoarce acoperit de glorie,
dar întoarce-te teafăr.
Prietena ta pentru totdeauna, Ethne.
Ce drăguţ din partea generalului Wolseley
să ne dea umbrelele astea, nu-i aşa, Preote?
Soarele mă arde.
Stă singur. L-ai mai văzut?
Cine eşti?
Stăm cu ochii pe tine.
Abou Fatma. Nume e meu e Abou Fatma.
Nu înţeleg.
- Am fost o iscoadă a generalului Hicks. - Arabă.
Ştiu că eşti englez!
Sunt mulţi în tabăra asta loiali lui Mahdi.
Când vor afla că se află printre ei un spion britanic, îl vor ucide.
Nu va dura mult.
- De ce m-ai avertizat? - Pentru bani.
Nu te pot plăti.
Pentru ce e pana?
Am primit-o prima oară când am ucis un om.
- Cinci oameni. - Stai...
Zece oameni. Asta...
O voi purta în curând. Sunt un bun soldat, te voi proteja.
Cine a făcut asta?
De ce s-ar ascunde un spion britanic de proprii soldaţi?
Nu sunt spion.
Citeşti mereu aceeaşi scrisoare sau o alta., în fiecare zi?
Şi le scrie singur.
- Citeşte-le un rând. - Citeşte-le pe ale tale!
Nu fi aşa timid. Eşti printre prieteni.
Haide, Jack, poţi avea încredere în noi.
"M-am bucurat atât de mult că am venit să te văd vorbind atunci, la Londra..."
- Haide. Prietene! - Ce credeai? Continuă!
"M-a făcut să-mi dau seama ce mult înseamnă prietenia ta pentru mine!"
"Să te întorci înapoi teafăr şi cât mai curând, dragul meu Jack."
Bravo, dragul meu Jack! Cine e norocoasă?
Ethne.
O voi cere de soţie.
- Felicitări, Jack! - Extraordinar!
- Încă nu a acceptat. - Va accepta.
- Îmi dau seama cât de mult te iubesc. - Cât înseamnă prietenia ta pentru mine.
E acelaşi lucru. Noroc, Jack!
Felicitări, Jack!
Par a fi oamenii lui Mahdi.
Trebuie să aflu unde se duce.
E urgent, domnule.
Caporal, nu mai trage!
Harry...
Mi-e teamă că au făcut popas de noapte.
De ce e aşa de important să-i urmărim?
Spionii lui Mahdi vor raporta mişcările trupelor noastre.
Nu pe spioni. Pe prietenii tăi.
Ca să-i ajut, dacă pot.
Eşti dezertor?
Cam aşa ceva...
- Am fost trimis să lupt şi am fugit. - De ce?
De ce?
Am avut eu mai multe motive.
În principal. Pentru că mi-a fost frică.
Te-am găsit pe jumătate mort, traversând deşertul singur.
Şi vrei să spui că ţi-e frică?
E un alt fel de frică.
De ce mă protejezi?
Dumnezeu mi te-a scos în cale. Nu am de ales.
Dumnezeu?
Un englez şi un creştin?
Cred că a făcut un lucru îngrozitor, de L-ai supărat.
- Râzi ca un englez. - Cum râde un englez?
Abu! Pleacă!
Se îndepărtează! Nu-i putem pierde!
Bine, o să stau aici, să te aştept. Nu te grăbi.
Asta e fortăreaţa Abou Clea. Trupele britanice sunt staţionate aici.
De ce s-ar duce spionii la un fort britanic?
Fortul a fost cucerit de armata lui Mahdi.
Dar aici vin trupele noastre.
Avertizează-i pe prietenii mei!
Poartă asta!
Companie, stai!
Dumnezeule!
Domnule Trench!
William!
Plecaţi! Lăsaţi-i în pace!
Domnule...
Animale ticăloase! Plecaţi!
Domnule, egiptenii au capturat o iscoadă inamică.
- Unde l-aţi găsit pe omul acesta? - Am venit eu singur la voi.
Oamenii lui Mahdi au capturat fortul de la Abou Clea.
Omul acesta minte, domnule.
- E cel ce a furat cămilele. - Vă vor ataca aici.
Spune-i că o garnizoană britanică
nu ar cădea niciodată in mâinile unor asemenea sălbatici.
Întreabă-l dacă ştie care e pedeapsa pentru un spion.
Nu sunt spion.
Oamenii lui Mahdi au lăsat cadavrele astea ca să vă ţină aici.
Spune-i că-l voi îngropa de viu, dacă mai scoate o vorbă în engleză.
Întreabă-l cine l-a trimis aici şi de ce.
Spune că l-a trimis un ofiţer britanic, domnule.
Un general, fără îndoială. Cum îl chema?
Vino aici, fiule. Te duci la un ofiţer britanic.
Acesta e un ofiţer britanic!
Iar acesta e sângele unui ofiţer britanic!
Linge-l! Până la ultima picătură!
Nu te pripi!
Luaţi-l!
Aflaţi de ce l-a trimis inamicul. Folosiţi toate mijloacele necesare.
Musulmani îşi îngroapă întotdeauna morţii.
Chiar şi morţii inamicului.
Trupurile astea au fost lăsate aici cu un motiv anume.
Haide!
Cred că ar trebui să-i spui lui Hamilton.
Sunt de acord, Tom.
- De ce? - Ca măsură de precauţie.
Omul acesta încerca să ne inducă în eroare. Am decis!
Nu îl voi face pe colonel să-şi piardă timpul
trimiţând la el un sălbatic pe jumătate gol, care spune poveşti.
- Ce e, Jack? - Se întâmpla ceva.
Doamne, tu eşti Domnul tuturor celor de pe Pământ.
Tu eşti Domnul izbăvirii noastre. Ascultă-mi ruga.
Eşti mai mare decât orice om. Totul se face după voia Ta.
Totul va fi aşa cum vei voi.
Dacă ceea ce facem e drept, dă-ne puterea să Te slujim.
Pentru că motivul temerilor mele se apropie.
Şi toate lucrurile de care mi-a fost frică m-au ajuns.
- Aliniaţi-vă! - Prima companie!
Pregătiţi baionetele!
Atenţie!
Ochiţi!
Foc!
O sută de metri. Ochiţi!
- Nu sunt înarmaţi, domnule. - Foc...
Ce Dumnezeu faci?
Foc!
50 de metri.
Ochiţi!
Foc!
Mulţumesc, dle Willoughby.
Mulţumesc, sergent.
Formaţi un pătrat!
Aduceţi cămilele! Aliniaţi-le!
Companie, alinierea!
Calm, băieţi! Staţi calmi!
Calm...
Spune-le să se pregătească pentru cavalerie, dle Willoughby.
Batalion, pregăteşte-te pentru cavalerie!
Compania 1, alinierea!
Compania 1! Foc în plin!
Ai grijă la dreapta, dle Castleton!
Alegeţi ţintele!
Foc!
Menţineţi linia!
Foc!
Compania 2, menţine poziţia!
Domnule, suntem atacaţi din spate!
Ai grijă pe dreapta, Castleton.
Ofţerii în faţă!
Companie, gata! Ochiţi!
Castleton!
Foc!
Staţi cu ochii pe ţintă!
- Cavaleria britanică, domnule! - Se retrag!
Companie, opreşte focul!
- Felicitări, domnule! - Bătălia încă nu s-a încheiat.
- I-am nimicit! - Trimite-i pe puşcaşi, dle Willoughby!
Haide, Preote!
Închideţi pătratul!
Eliberează-mă de vină sângelui, Doamne.
Nu sunt britanici! Sunt Mahdi!
Nu!
Înapoi!
Foc de voie, dle Willoughby!
Dar puşcaşii, domnule...
Menţineţi pătratul cu orice preţ, dle Wiloughby!
Înapoi, în pătrat!
Înapoi în pătrat! Repede!
- Nu putem pleca aşa! - Preote!
Foc de voie, dle Willoughby! Acum!
Domnule Willoughby, ţi-am dat un ordin!
Castleton!
- Preote! - Castleton, întoarce-te la companie!
Fugi!
Ochiţi!
Foc!
Nu trageţi!
Haide
Preote!
Închideţi pătratul! Domnule Willoughby!
Jack!
Ce ordonaţi, domnule? Domnule...
Spune-le să se retragă!
"Dragul meu Jack, îţi mulţumesc că m-ai avertizat că misiunea va dura mai mult!"
Sunt un prost.
Am fost un prost să cred că m-aş putea întoarce vreodată acasă.
Nu pot.
Prietenul tău are nevoie de ajutor.
Prietenul meu ştie să se ajute singur.
Nu văd!
Cine eşti? Am scrisor...
Cine eşti?
Nu văd!
Bună, Jack!
Ethne...
Ce mai faci?
- Generale, am vrut să vă cer sfatul. - Sfatul meu?
- Jack Durrance m-a cerut de soţie. - Nu a nevoie de sfatul meu.
- Jack Durrance e un om bun. - Încă nu i-am răspuns.
Voiam să ştiu dacă aveţi vreo veste de la Harry.
Nu am nici o veste.
Şi nu cred că voi mai afla vreodată ceva despre el.
Ar fi trebuit să-l ascult. Mi-e dor de el.
Fiul meu l-a iubit pe Jack Durrance ca pe un frate.
Ştiu că şi-ar fi dorit să fiţi fericiţi.
Peste câteva săptămâni va putea călări fără ajutor.
Acela va fi sfârşitul penitenţei tale?
- Jack... Nu e rău. - Să mă vezi pe cămilă...
Levănţică şi ceapă.
Masa de duminică. Du calul în grajd şi vino să mănânci.
- Mulţumesc, Robert, e-n ordine. - Sunt eu, Jack.
Tom...
În sfârşit, te-au făcut căpitan, domnişoară Willoughby.
- Toate decoraţiile astea... - Cred că şi tu ai câteva.
De unde ştiai că sunt în vizită, azi?
L-am văzut pe Harry, Jack.
- Unde? - În Sudan.
Urmăream retragerea noastră.
A fost îngrozitor! Inamicul ne-a vânat tot drumul!
Părea că deşertul se aliase cu ei. Nu mai aveam apă, medicamente...
A trebuit să lăsăm răniţii în urmă.
În final, chiar şi iscoadele noastre s-au întors împotriva noastră.
Am pierdut în acea retragere mai mulţi oameni decât în lupta.
Ieşi afară!
N-ai auzit ce-am spus?
Ieşi afară, altfel pun să fii biciuit, coloratule!
Aşa cum ai pus să fie biciuit prietenul meu?
- Harry? - Am trimis un om să vă avertizeze.
- Iar tu ai pus să fie torturat. - Eu...
- Ce te-ar fi costat să-l asculţi? - Nu ştiam că e trimis de tine.
Ar fi trebuit să-ţi iei măsuri de precauţie, Tom.
Nu am ştiut!
Pentru Dumnezeu, ce faci aici?
Şi după aceea?
Mi-a cerut nişte bani şi a plecat.
- Ca să se întoarcă? - Nu.
Umblă un zvon că o parte din soldaţii britanici care au supravieţuit
au fost capturaţi şi duşi la o închisoare.
- Harry credea că Trench e printre ei. - S-a dus după ei?
Am încercat să-l opresc, Jack.
I-am spus că sunt doar vorbe. Că şansele de supravieţuire sunt nule.
Nu a vrut să mă asculte.
Ai venit aici să-i spui lui Ethne că Harry e mort?
Nu ştiu dacă e mort. Jack.
Atunci, ai venit ca să-i dai speranţe?
Tu ce ai face, în locul meu?
Nu aş spune nimănui, Tom, până nu aş fi sigur.
Iar Mahdi a spus prizonierilor britanici:
"Dumnezeu v-a pedepsit pentru trufia voastră,"
"pentru că e e mai puternic decât toate armatele voastre."
"Aşa că i-a trimis la închisoarea Omdurman, ca să-şi aştepte moartea."
Ce a spus?
- Prietenul tău e mort. - L-am văzut pe Trench prins în viaţă.
Prizonierii au fost duşi la Omdurman luna trecută.
Armata ta i-a abandonat. Ruşinea nu mai stă pe umerii tăi.
Eşti răspunzător în faţa ta şi a lui Dumnezeu. Nu în faţa lor.
Sunt răspunzător faţă de prietenul meu. O să-l găsesc.
Nu ai învăţat nimic! Ai făcut destul!
Nu e niciodată destul, Abou.
Dacă oamenii lui Mahdi află că sunt britanic,
mă vor duce la închisoarea lor.
E singura modalitate de a-mi găsi prietenul.
Te vor spânzura.
Abou, trebuie să mă ajuţi să intru în închisoare.
Nu voi fi răspunzător pentru moartea ta.
Cum ai putea fi tu răspunzător pentru moartea mea?
Voi muri dacă asta e voia Domnului. Da?
Voi, englezii, păşiţi prea mândri pe pământ.
Eşti un prost...
... prietene.
Trench!
Ibrahim!
Să nu pierzi spaţiul nostru.
Haide, fiule, ai grijă să nu cazi.
Să nu cazi...
Harry?
Dacă nu ai venit aici cu armata, atunci, cine te-a trimis?
Tu.
- Ai bătut atâta drum pentru o pană. - Am ceva bani.
- Cât? - O sută.
O sută de drahme?
Nu aveţi voie decât cu mâncare. Toate pachetele trebuie deschise.
Ce se întâmpla? Cine sunt femeile acelea?
Rude ale oamenilor de aici. Le aduc de mâncare.
Ha să vedem dacă îţi putem face rost de ceva.
- Ce facem cu banii ăştia? - Nu-l putem mitui pe Idris.
Toată familia lui a fost măcelărită
într-unul dintre atacurile noastre de artilerie.
Hassan, pe de altă parte, e cât se poate de coruptibil.
Pentru 100 de drahme, ori ne ajută să scăpăm,
ori ne înjunghie pe la spate şi păstrează banii.
Să văd dacă pot vorbi cu el.
Primul lucru pe care îl voi face când mă voi întoarce
e să rezerv o masă la Wilton's.
O cameră privată. Fără îngrămădeală!
Două halbe de bere, vă rog!
Nu mai e mult, Harry... Nu mă e mult.
Trench!
Te rog, încearcă să te ridici. Haide, Trench!
Fugiţi azi! Cadavrele se duc la groapă.
Omul ăsta e pe moarte. M-a plătit ca să vă fac scăpaţi.
Mâncare, te rog... Stăpâne.
- Am nişte bani. - Banii nu mă ajută cu nimic.
Nu mai pot mitui paznicii.
Nu mai am nimic de pierdut. Nu mai am pentru ce trăi.
Dar tot mi-e frică.
Frica rămâne întotdeauna.
Roagă-te pentru mine, Abou.
Nu te grăbi.
Acum nu mai sunt mândru.
Mănâncă ceva.
Arăţi mai bine. Poate că nu simţi asta, dar pari mai întremat.
Când mă voi face mai bine o să arăt la fel de rău ca tine?
O să te ajut să treci peste asta, Trench.
Nu vreau să trec peste asta, Harry. Nu cred că mai rezist.
Azi am avut un vizitator. Ne-a adus un dar.
Otrava îşi face efectul în câteva ore.
- Nu vei simţi nici o durere. - Asta va fi o schimbare.
Ai grijă.
Nu am vrut să fiu porc.
Ce-ai zice să le mai facem o ultimă noapte de iad?
Beau pentru asta!
Asigură-te că sunt morţi şi aruncă-i în groapă.
Prizonierii britanici sunt morţi.
- Amândoi? - Da.
În aceeaşi zi?
Idiotule!
- Trench... - Nu-mi mai simt picioarele.
Otravă ţi-a paralizat corpul. În curând îi va trece efectul.
- Credeam că mă va ucide. - Doar pentru o vreme.
- Adică... A ştiut? - Nu puteam fii sigur, Trench.
E ultima oară când te mai las să-mi faci cinste.
- Câte gloanţe ai? - Unul.
- Ar fi bine să nu-l irosim. - Nu.
Eu nu pot să-l duc. Tu poţi.
Salvează-mi prietenul.
Ai grijă de prietenul tău.
- Acum ce o să faci? - Ce va hotărî Dumnezeu.
Arăt chiar aşa de rău?
Toată lumea a spus cât de mult te-ai schimbat.
Nu i-am crezut.
- Mi-o dai înapoi? - Nu de asta am venit.
Şi totuşi, o vreau înapoi.
Aproape că îmi pare rău să mă despart de ea.
Mi-a adus mult noroc, în ultimele luni.
- Ai auzit vestea? - Da.
- Cum se simte Jack? - Cred că e fericit.
Bine.
O merită. Şi tu o meriţi.
O să treacă. În curând vei cunoaşte pe cineva.
Apoi, tu şi cu ea. Cu Jack şi cu mine...
Da.
Vom sta la ceai şi vom discuta politicos,
ca şi cum nimic nu s-ar fi întâmplat între noi.
- Asta nu o să se întâmple, Ethne. - Trebuie să se întâmple.
Trebuie, pentru că te iubesc, Harry.
Te iubesc şi nu pot...
Îmi pare rău...
- Trăsura lui Ethne e afară? - Mă conduce la gară.
Ea de ce nu a urcat?
Cred că a vrut să ne lase un minut sau două singuri.
Avem nevoie de un minut sau două singuri. Harry?
Am venit să-ţi mulţumesc, Jack.
- Pentru ce? - Pentru că ai fost alături de mine.
Dacă te referi la pene, nu am fost lângă tine.
Willoughby mi-a spus că a fost.
Nu-mi datorez nimic, Harry.
Nunta va avea loc peste o lună. Ethen e liberă să se decidă.
S-a decis.
Ar trebui să ai încredere în judecata ei.
Pentru Castleton! Şi pentru toţi ceilalţi pe care i-am lăsat în urmă.
Într-adevăr.
Îţi aminteşti când am condus prima oară un atac de cavalerie în public?
Da, Jack. A şters pe jos cu mine.
Cred că majoritatea cailor mei au ajuns în boxa orchestrei.
Da. Şi ai dreptate cu caii...
Ethne era acolo, ne urmărea.
- Da, îmi amintesc. - Aşa şi trebuie.
Ai fost singurul cu care a dansat. Nu am fost niciodată atât de gelos.
Voiam să demonstrez că sunt un soldat mai bun.
Dar tu ai fost întotdeauna un soldat mai bun, Jack.
Da, desigur, dar...
Ea a fost prima persoană pe care am căutat-o în mulţime.
Iar ea avea ochi numai pentru tine.
Tot ceilalţi mă aplaudau pe mine, iar ea se uita la tine.
Nimic nu s-a schimbat.
E frumoasă, nu-i aşa?
Da, e frumoasă.
Poate că eşti pierdut, dar nu eşti uitat.
Pentru că cei ce au mers departe, pentru a lupta în ţări străine,
ştiu că cea mai mare alinare a unui soldat e să-şi aibă prietenii aproape.
- Bine ai venit acasă, Harry! - Mulţumesc, domnule.
În focul bătăliei, nu mai luptăm pentru o idee sau pentru un drapel,
ci mai curând pentru omul din stânga sau pentru cel din dreapta noastră.
Iar când armatele sunt împrăştiate şi imperiile cad,
tot ce rămâne e amintirea clipelor preţioase
pe care le-am petrecut alături.
- Iartă-mă, ţi-am greşit. - Nu am ce să iert.
Ba da. Ar fi trebuit să stau alături de tine, Harry.
Ar fi trebuit să înţeleg.
- Eram atât de sigură de toate... - Amândoi eram siguri, Ethne.
Şi acum?
Acum?
Acum nu am de ales, Ethne. Dumnezeu mi te-a scos în cale.
OpenSubtitles.org AP stops working soon, but not for VIP members -> osdb.link/vip