resync. neala555
Sunt actriţa Milla Jovovich
în filmul care urmează joc rolul Dr. Abigail Tyler.
Acest film prezintă evenimentele dramatice, care au avut loc între 1 şi 9 octombrie 2000
la nord de Alaska, în oraşul Nome.
Pentru a evidenţia cel mai bine cele petrecute,
filmul prezintă şi înregistrări reale.
Aceste înregistrări au fost obţinute
de la psihologul spitalului din Nome, Dr. Abigail Tyler,
persoana care a strâns mai mult de 65 ore de înregistrări video şi audio
din momentul în care s-a întâmplat incidentul.
Pentru a proteja viaţa privată, am schimbat numele şi profesiile
majorităţii persoanelor implicate.
Tot ceea ce veţi vedea în acest film
este însoţit de arhiva înregistrărilor audio şi video,
obţinute direct de la Dr. Tyler,
chiar în timpul interviului cu regizorul.
La final, dvs sunteţi cel care decid ce trebuie crezut din asta.
Sunteţi avertizaţi că ceea ce veţi vedea...
este extrem de şocant.
Staţi liniştită. Vă voi pune nişte întrebări,
şi ori de câte ori doriţi, puteţi să povestiţi sau să vă opriţi.
- E bine? - Da.
Voi încerca să-l fac să fie cât mai nedureros cu putinţă.
Cum vă numiţi?
Dr. Abigail Emily Tyler.
Ei bine, ce vreţi să ne spuneţi?
Cred că...
După ce s-a întâmplat cu Will, soţul meu. Eu...
M-am dus la un prieten, care este, de asemenea, un psiholog.
Doctorul...
Pentru că nu puteam trece peste
modul în care... cu ce s-a întâmplat cu el şi cine a făcut-o.
Nu crezi că poate ai nevoie de ceva mai mult timp?
Nu. Asta e ceva...
Trebuie s-o fac. Eu...
Trebuie să îmi amintesc faţa lui.
Am nevoie... ca să mă vindec.
Trebuie să încerc.
Trebuie să ştiu, pentru copii mei
că am făcut tot posibilul
să îmi amintesc.
Ştii, din momentul în care Ashley a început să vorbească.
Şi până când a intrat în transă,
nu a vrut să realizeze că s-a întâmplat.
Cred că amândouă aveţi aceeaşi problemă.
Da. Deci, cred că ar ajuta
dacă aş putea să-i văd faţa acelui bărbat.
Trebuie să fi reuşit să văd
ceva înainte sau după.
Măcar nişte indicii.
Bine.
- Vrei să te înregistrez cu camera de filmat? - Da.
Să ai o conversaţie cu un coleg psiholog este ca şi cum
ar trebui să vorbesc cu mine însumi.
- Întotdeauna zici asta. - Da?
Bine.
Doar, încearcă...
Încearcă să te relaxezi.
Ascultă vocea mea, concentrează-te pe asta.
Zece,
nouă...
Opt, şapte, şase... Ochii devin din ce în ce mai grei
din ce în ce mai grei.
cinci, patru...
Eşti aproape.
Trei, doi şi... unu.
Foarte bine, Abbey. Foarte bine.
Acum să ne întoarcem înapoi în timp.
Înapoi în trecut.
În noaptea de 2 august a acestui an.
Cum era vremea?
Era cald. Mai cald ca de obicei.
Chiar dacă afară ploua.
Bine, bine.
Şi acum să ne întoarcem, la momentul în care erai cu Will.
Chiar înainte că intrusul să intre în camera ta.
Să facem dragoste.
E minunat. Aşa de minunat.
Adoarme.
Bine. Ce urmează? Ce se întâmplă?
Sunt trează. Complet trează.
Şi...
Stăm întinşi acolo.
Ce se mai întâmplă?
L-a înjunghiat. Direct în piept.
Nu! E atât de mult sânge.
Uită-te la faţă. Încearcă să-i vezi faţa.
Nu pot.
E mult sânge. Nu pot să văd.
Abbey. Abbey, Abbey, Abbey.
- Abbey. Ascultă-mi voce. - E peste tot.
Te vei trezii la 5, 4, 3, 2, 1!
Abbey.
Dacă aş putea doar să-i văd faţa.
L-a omorât şi am fost acolo. Am fost chiar acolo lângă el.
E normal să te simţi vinovată...
ceea ce e anormal e să simţi că a fost vina ta.
Să negi asta.
Eşti bine? Bine.
Ar trebui să iei o pauză.
Una mai lungă.
Să poţi să îţi dai seama ce s-a întâmplat.
Trebuie să continui cu studiile. Au însemnat mult pentru Will.
El ar fi vrut să continui,
De ce crezi asta?
Ştiu că ar fi vrut să termin asta, cât mai repede posibil..
A fost foarte important pentru el.
Cât timp a trecut,
de la moartea lui Willie?
Două luni.
Te-ai întors la şcoală, copiii tăi sunt din nou la şcoală...
Am încercat să readuc normalitatea în viaţa noastră.
Nu ştiam ce altceva să fac.
Şi nu poţi merge acolo cu maşina sau...?
Nu, numai cu avionul. Nu există drum pentru maşină.
- Vreun mesaj? - Nu. Dar, te aşteaptă Scott în birou.
- Ai o întâlnire la 13 şi 14:00. - Mulţumesc.
- Cum a fost zborul? - Puţin cam zdruncinat.
Cu cât era mai senin cerul, cu atât turbulenţele erau mai dure.
Astea chiar te scutură bine,
în timp ce nu te aştepţi deloc. Ştiu.Ştiu.
- E o formă de a spune... - Nu în fiecare săptămână.
Bună, Scott. Îmi pare rău am întârziat.
Arăţi destul de obosită.
Am plecat de dimineaţă, de la Anchorage, aşa că...
Am avut un început cam lent.
Aşează-te, te rog, fă-te confortabil.
- Ce mai faci? - Bine.
Ai mai avut probleme cu somnul?
E... e mai rău.
De fiecare dată mă trezesc în miez de noapte şi...
pur şi simplu stau.
Cam pe la ce oră se întâmplă?
În jur de ora 2 jumătate, 3 dimineaţa.
Nu te trezeşte ceva neobişnuit, nu?
Nu, nimic.
Doar senzaţia de sete.
E ceva...
E o bufniţă.
La fereastră.
O bufniţă?
O bufniţă albă.
Doar se uită la mine.
Cât timp stă acolo?
Ore. Nu contează ce fac, nu zboară.
Nu se sperie de mine.
Ce face?
Doar se uită la mine.
Ai mai văzut-o şi altădată?
Da...
- Când eram un copil. - Atunci a fost prima dată?
Da.
Cred că am văzut-o de multe ori.
Ce vrei să spui, de multe ori?
- În fiecare noapte, săptămâna asta. - În fiecare noapte?
De fiecare dată atunci când te duci la culcare?
Cred că a intrat înăuntru.
- Era fereastra deschisă? - Nu.
- Atunci, cum a intrat? - Nu ştiu.
- Mi-aduc aminte că s-a uitat la mine. - Erai în pat?
Da. Cred că da.
Este foarte greu să-mi amintesc.
E ca şi cum nu s-a întâmplat.
E ca într-un vis.
Ca şi cum m-am gândit la asta.
Ai putea veni din nou mâine?
Sigur. Sigur...
- Dacă credeţi că e important. - Da, cred.
Eu chiar cred că este important.
Nu trebuie să îţi faci griji.
Dar sunt câteva coincidenţe ciudate aici.
Şi cred că am putea să încercăm şi altceva.
Ce vrei să spui?
Nu eşti singurul pacient al meu, care a avut experienţe de genul ăsta.
Îmi părea teribil de rău pentru copilul meu.
Mă simţeam atât de responsabilă.
Tulburarea de personalitate este un fenomen
pe care nu toată lumea îl înţelege pe deplin.
Trebuia să lupt cu asta.
Când a orbit Ashley?
Imediat după ce s-a întâmplat cu Will.
A fost ziua cea mai nefastă.
- Bună dragă mea. - Bună, mami.
Cum te-ai jucat azi?
Ce ai păţit?
Nimic.
Haide, spune-mi. Ce s-a întâmplat?
- Ralph a spus că sunt o prefăcută. - Ce?
- O prefăcută? - Că înainte vedeam şi...
- Şi că acum doar mă prefac. - Ce nenorocit.
Că vreau ca toată lumea să mă compătimească din cauza a ceea ce s-a întâmplat cu tata.
Sfinte Doamne, Îţi mulţumim pentru tot ceea ce avem.
Binecuvântează familia noastră în continuare.
Şi continuă să o ajuţi pe Ashley, pentru boala de care suferă...
Şi ajut-o să se recupereze. Lui Iisus Hristos ne închinăm, amin.
Amin.
- L a ce oră e meciul mâine? - La şapte.
Şi cu cine o să joci?
Ţi-am mai spus. Browerville.
Îmi pare rău, dulceaţă. Cred că am uitat asta.
Tata nu uita niciodată.
Da, aşa e..
Dar tata nu mai este aici..
Nu.
Nu, nu mai e.
- Poţi să accepţi asta? - Hei, Ronnie,
nu în faţa surori tale, da? Vom vorbi mai târziu despre asta.
- Ce vrei să spui? - Nimic, dragă.
- Cum a murit tata? - Ce e cu tine, Ronnie?
- Hei! - Îi ajuţi pe alţii cu problemele lor...
- Dar pe noi nu ne poate ajuta. - Hei.
Ce naiba înseamnă asta?
Dragule...
Mami.
Ce... Ce a vrut să spună?
Şi crezi că în vreun fel te învinovăţeşte pentru moartea lui Will?
Da, într-adevăr mă învinovăţeşte...
şi a spus că nu am putut să-l ajut...
nici pe Ashley, pe nimeni. Şi avea dreptate.
Mulţi continuă să sufere de tulburări de somn.
Se pare că e răspândit în tot oraşul Nome...
şi cauza rămâne necunoscută până acum.
Ei nu pot dormi chiar şi în timpul nopţi polare.
În Nome, sunt înregistraţi peste trei sute de oameni
care au raportat că au acelaşi simptom.
În jurul ora trei dimineaţa se trezesc, fără un motiv clar...
şi sunt speriaţi...
Aşa cum ar fi...
Tati?
În legătură cu dispariţia, sau nu...
Nu, dragă. E doar o înregistrare cu vocea tatălui tău.
Vino aici.
Te-am prins. Haide în pat.
Îngeraşul meu.
Bine. E foarte bine, Tommy.
Când ajung la unu...
vei adormi.
Te simţi foarte, foarte relaxat.
Patru...
trei...
doi...
şi unu.
Mă auzi?
Da.
Când ai avut ultima dată probleme cu somnul?
Ieri noapte.
Ai văzut bufniţa?
Da.
Bine. Şi...
Cum arată?
Tommy?
Eu...
Nu îmi amintesc.
Nu îţi aminteşti cum arată bufniţa?
Da.
Nu. Nu vedeam bufniţa.
Nu mai este acolo.
A zburat?
Nu. Doar că...
Eu... doar...
Nu îmi amint...
că nu a fost vreodată..
E ceva afară, lângă uşă.
Se deschide!
Uşa este deschisă.
Dumnezeule!
- Nu. Nu. - Ce se întâmplă?
- Iisuse. - Tommy, ce se întâmplă?
Nu, nu.
- Tommy, o să număr până la trei... - Nu! Nu! Nu! Nu!
- Trei. - Nu!
Nu, nu, nu!
Tommy, nu este real. E doar o amintire. Nu e real.
Ba da, e real.
Eu am făcut aşa?
Da, Tommy. Dar nu contează. Totul este în regulă.
- A fost... - Ce-ai văzut?
- Nimic. - Ce?
Nimic.
Ai zis că ai văzut ceva.
Nu. Eu nu am văzut nimic.
- Nu am văzut nimic. - Încerc să te ajut.
Dacă vrei să mă ajuţi...
Scoate-mă din camera asta.
Trebuie să merg acasă.
Trebuie să merg acasă. Sunt bine. Sunt bine.
Cine încearcă să mă convingă, el sau tu?
Ai văzut cine te deranjează noaptea?
Ai văzut bufniţa?
Putem vorbi despre asta data viitoare?
Da, sigur. Desigur.
- Vorbeşte cu mine, când ai nevoie. - Bine.
Bine.
- Poliţia, care-i urgenţa? - Ajută-mă te rog.
- Ce este? - Are o armă, te rog.
Doamnă?
- Toate unităţile de... - Ieşi afară... Ajutaţi-mă!
- Mişcă-te! - Te rog, Tommy. Ajutor!
Către toate echipajele. Oricine care e în apropiere.
Cercetaţi casa, ajung şi eu chiar acum.
- Ai ajuns? - Da. Ce se întâmplă acolo?
- Vreau să vorbesc cu Abbey Tyler. - Abbey...?
Abbey nu este aici. Dar eu te pot ajuta.
Vreau să vorbesc cu ea!
- Alo? - Vreau să vii imediat la Tommy acasă.
- Auguste? - A înnebunit. Ţine întreaga familie ostatică
şi vrea să vorbească cu tine. - Bine. Vin imediat.
- Unde este? - Vine imediat. În curând va fi aici.
- Înţelege Tommy? Vei fi în regulă. - Dă-mi-l la telefon.
Vreau să vorbesc cu el.
- E aici. - Vreau să vorbesc cu ea imediat.
- E aici, bine? - Vreau să vorbesc cu ea.
- Poate cineva să îmi spună ce se întâmplă? - Unde este?
Auguste, ce se întâmplă?
Trebuie să te calmezi şi trage aer în piept.
Îi are pe Sarah, Timotei şi Joe în bucătărie cu arma îndreptată spre capul lor.
Şi el vrea să vorbească doar cu tine.
Tommy...
Ce se întâmplă?
Îmi pare rău, dar trebuie să fac asta.
- Nu am de ales. - A fost cu totul... incredibil.
să fiu acolo, în mijlocul nopţii, maşini de poliţie pretutindeni...
- Nu am de ales. - Ba da poţi alege. Întotdeauna putem alege.
- De data asta, nu. - Ba da.
Poţi alege.
Lasă arma jos chiar acum, Tommy.
Depinde de tine, opreşte-te. înainte ca cineva să fie rănit.
Tommy, uită-te la Sara. Uită-te la soţia ta.
Uită-te la copiii tăi, Tommy.
Niciodată nu ai permite să li se întâmple ceva rău.
- Îi iubeşti atât de mult. - Ştiu de ce nu pot dormi noaptea.
Ştiu ce am văzut. Am înţeles...
Ce-ai văzut, Tommy?
Asta nu contează, pentru că nu o să mai văd vreodată.
Aşteaptă Tommy. Te pot ajuta.
Doar vorbeşte cu mine, bine?
Vom vorbi, atât timp cât doreşti.
Împreună putem să reuşim, Tommy.
- Dacă aveţi vreun lunetist... - Negativ, vizibilitate redusă.
Nu vroiau să mă asculte...
Vroiau să-l omoare...
Ce? Nu pot să te aud. Ce zici, Tommy?
Zonabu Eter. Zonabu Eter.
Zonabu Eter, ce naiba e?
- Zonabu Eter... - Deci, dracu înseamnă asta?
Trage dacă ai ocazia.
- Trebuie să ştiu! - Am nevoie de mai mult timp, Tommy.
Acum!
Nu mă poţi ajuta.
Este destul de greu pentru mine...
- Să înţeleg ce s-a întâmplat aici. - Ştiu. Ştiu.
- Deci, ştii ce a văzut? - Nu a vrut să-mi spună.
Ce ţi-a spus atunci?
Că ceea ce a văzut nu era o bufniţă.
A fost altceva.
Asta îl ţinea treaz noaptea?
Da.
Şi el a văzut lucru asta, când era sub hipnoză...?
Da.
Deci, cum de ştii că ceea ce a văzut era adevărat?
Nu ştiu dacă era adevărat..
Vrei să spui că Tommy a făcut asta pe baza a ceva ce e complet fictiv?
Tot ce ştiu este că a crezut în ceea ce a văzut.
Am văzut atât frica în ochii lui, cât nu am văzut într-o viaţă.
Dacă nu l-ai fi hipnotizat
Crezi că ar fi făcut-o?
Ce vrei să spui?
Zic doar că, dacă nu ar fi fost hipnotizat
şi-ar mai fi masacrat familia?
Asta cred că este o întrebare absolut absurdă şi insultătoare.
Nu. Ce este absurd şi insultător este
ceea ce se află la morgă, o întreagă familie din cauza unui criminal sinucigaş...
Şi ultimul contact care l-a avut criminalul a fost cu tine.
Ce s-a întâmplat în seara asta e din cauza unor înşiruiri de evenimente.
A fost surprins de ceva.
Uite, în treizeci de ani de carieră nu am întâlnit o astfel de...
Abbey...
De ce nu ne-ai contactat, dacă suspectai că e instabil,
după episoadele violente?
Când a plecat de la biroul meu, era bine, complet treaz.
Nu am avut niciun motiv să cred...
- Am sunat-o pe soţia lui şi am întrebat-o.. - Şi acum e moartă.
Ei bine, nu mai am de gând să stau aici şi să te ascult, cum tu crezi că
hipnoza ar fi cauzat masacrul.
Eu sunt aici doar ca să aflu care a fost cauza
celui mai mare masacru din istoria oraşului Nome.
În oraşul ăsta se întâmplă ceva, ce nu putem înţelege.
Se întâmplă ceva cu oamenii...
Nu înţeleg ce spui. Nu înţeleg despre ce vorbeşti.
Nu urmăresc halucinaţii. Nu urmăresc viziuni şi nici năluci.
Despre ce naiba vorbeşti? Vorbesc de lucruri concrete.
Patru dintre ele stau întinse între patru scânduri aproape de noi.
Cum îndrăzneşti? Şi soţul meu e între patru scânduri şi nu aţi făcut nimic.
Nu aţi fost în stare să faceţi ceva ca să-i găsiţi criminalul.
Abbey, ştii foarte bine ce s-a întâmplat. Cazul a fost închis.
Nu poţi rezolva lucrurile, fără să şti cu adevărat ce s-a întâmplat.
În Nome mai sunt o grămadă de crime nerezolvate şi oameni dispăruţi
decât în orice alt oraş din Alaska.
La trei ani sub conducerea voastră.
Ce se întâmplă în acest oraş, este al naibii de real...
- Şi trebuie să fie luat în serios... - Stai jos!
S-a terminat. Studiile tale, hipnoza
sau Dumnezeu ştie ce altceva.
Orice tu şi Will aţi fi lucrat,
nu a adus decât lucruri rele asupra oraşului.
Nu îmi pasă cât de important este, sau cât de greu aţi lucrat.
Nu-mi pasă.
Nu vei mai folosi oameni pentru experimentul ăsta al tău.
M-am simţit responsabilă...
pentru moartea familiei.
Şi după mult timp de la întâmplare
nu înţeleg de ce a făcut-o.
Toţi pacienţii au văzut aceeaşi bufniţă.
Tommy a spus că mintea sa
a văzut bufniţa şi că nu nu era adevărată.
Şi că el nu a mai văzut-o.
Un fel de falsă amintire..
Întrebarea e...
Dacă alţii aflaţi sub hipnoză vor avea aceleaşi sentimente?
Vor vedea ce a văzut şi el?
Mai departe voi continua în cel mai mare secret.
Ce s-a întâmplat aici rămâne de neexplicat.
Ca şi în cazul lui Will.
- Abel? - Am auzit ce s-a întâmplat şi
am vrut să văd dacă eşti în regulă.
- Bună. - Vino aici.
- E bine. Mi-am făcut griji. - Nu trebuia.
- Sunt bine. - Serios? Da.
- Vrei să vorbim? - Nu pot. Trebuie să-mi continui lucrul.
Theresa... bună dimineaţa. Îmi duci astea, te rog?
- Vrei să anulez rezervările? - Nu, mulţumesc.
Deci, cum te simţi?
- Abia mi-am început ziua mea normală. - Sigur.
Nu crezi că e timpul să te opreşti?
Poate să-ţi iei concediu.
Ce cuvânt minunat.
Nu sună a ceva adevărat.
Ai nevoie de-o pauză... să vezi per ansamblu să îţi dai seama ce s-a întâmplat.
Nu poţi continua în felul ăsta.
Nu pot. Ştiu că trebuie.
E singurul lucru pe care mai pot să-l fac.
E tot ce mi-a mai rămas. Să continui.
Să aflu care e cauza la tot ce se întâmplă.
Nu pot... Eu...
Nu cred că există vreo coincidenţă cu...
ce s-a întâmplat cu Will, Tommy şi familia sa...
Nu cred...
Nu în acest oraş.
Te deranjează dacă mai rămân?
Să te mai supraveghez.
Odată ce nu poţi face asta singură...
Asta e bine.
- Deci, despre ce vreţi să vorbim? - Ce s-a întâmplat cu Tommy?
- Nu pot discuta... - Este mort.
Ar trebui să fii în măsură să vorbeşti despre orice.
Eu cred că am făcut ceva...
legat de problemele cu somnul.
Suntem foarte îngrijoraţi. E evident.
Este a doua sinucidere la câteva luni distanţă.
Înţeleg.
Vreau să fiu hipnotizat şi eu.
Vrem să ştim dacă e ceva cu amintirile...
Credem că cel mai bun lucru este să-l înfruntăm.
Am ajuns la capăt.
Dacă chiar vreţi asta,
va trebui să acţionăm foarte atent.
Vă supăraţi dacă un coleg al meu, Dr. Campos...
- Ar veni ca observator? - Nu, sigur că nu.
Bine.
Cinci... adânc... foarte adânc... Eşti complet relaxată.
Patru, trei, doi, unu.
Când ai avut ultima dată probleme cu somnul?
Azi-noapte.
Ai văzut azi-noapte ceva neobişnuit?
O bufniţă.
Spune-mi mai multe despre această bufniţă.
Era... o bufniţă albă.
Avea ochii mari, cum ar fi...
Nu ştiu...
Părea că o bufniţă obişnuită.
Scott.
Nu, nu este nicio bufniţă.
Dragă, trezeşte-te.
Ai auzit asta?
Trezeşte-te.
S-a trezit.
Este cineva în faţa uşii.
Spune-mi ce vezi.
Ceva este acolo.
- Poţi să vezi cine e? - Nu cine...
ci, ce?
Ştiu că sunt înfometaţi.
Se întorc din nou şi din nou, încă de când eram mic.
Ce sunt?
Se deschide uşa.
Intră în casă...
Sunt sigur că le e foame. Ştiu asta.
M-am gândit că sunt ei,
dar nu am crezut acest lucru.
Când ajung la trei, te trezeşti. Unu, doi, trei.
Stop. Trezeşte-te!
Poftim, Nate.
Îmi pare rău.
Este incredibil.
Nu are niciun sens.
Nu trebuie să te grăbeşti, Scott.
Când eşti gata, poţi să ne spui ce ai văzut.
I-am văzut.
Cine sunt ei?
Ei nu sunt din această lume.
Ce vrei să spui?
Nu pot descrie ea. Îi am în capul meu.
Nu-i pot controla.
Credeam că văd bufniţa. Nu era bufniţa.
Dar... îmi amintesc mirosul. E ceva...
ceva putrezit.
Dar cel mai rău este...
cel mai rău a fost vocea din capul meu.
Pentru că vorbeşte cu tine
şi poţi auzi.
Vorbeşte în subconştient
Ei au fost oarecum conectaţi, sau ceva de genul ăsta.
Ei mi-a adus undeva. Nu-mi amintesc de unde, sau alte detalii.
Ei bine Scott...
asta e tot pentru azi.
- Îmi pare aşa de rău. - Cindy...
În aceste condiţii voi lua legătura cu şeriful August.
Îi spun că ne-am întâlnit. Şi că am avut această sesiune.
Da, te rog.
Bine.
Acum ştiu de ce Tommy a făcut ce a făcut.
- De ce? - Trebuie să-i vezi...
Să simţi ceea ce sunt.
- Ce este? - Cel mai groaznic...
Ce?
Cel mai groaznic lucru pe care ţi l-ai putea imagina.
Lasă.
Haide.
Să mergem acasă.
Mergem acasă.
- Ce dracu' a fost asta? - Abel.
Tu crezi în...
Teoria despre dispariţii?
- Vrei să spui despre răpiri? - Da... nu.
Nu...
Nu răpire, dar... dispariţia ca şi...
Răpire în ce sens?
Ştii, cred că exact în sensul pe care doar ce l-am auzit.
Când te uiţi la statistici, sunt destul de impresionante.
Will era interesat de asta şi a făcut un astfel de sondaj.
Ştiai că în lumea sunt peste unsprezece milioane de oameni,
care au raportat că
au văzut OZN-uri începând cu anul 1930?
Doar ideea că asta să fie adevărat...
Haide. Dacă e ceva în spatele acestor unsprezece milioane de martori?
Mulţi oameni ar câştiga fiecare caz în instanţele din lume.
Există o mulţime de explicaţii şi motive.
Baloane meteorologice...
Efectele atmosferice, iluzie optică...
Şi, în acest caz, pot fi doar halucinaţiile.
Ascultă, lucrăm cu dovezi reale.
Şi fapte.
Nu putem...
Abbey. Abbey, caseta. Caseta, pe care mi-ai dat-o.
- Stai. Mai încet, Theresa. - Ai ascultat-o?
Eu... Nu ştiu ce este asta.
Nu ştiu ce se întâmplă.
Nu vreau să o aud din nou.
Trebuie să continui ca mare atenţie. Ce s-a întâmplat este tragic.
Rămân multe de explicat.
Aşa cum a fost şi în cazul lui Will.
Sfârşit.
Abbey.
Eşti tu?
Nu este vocea mea.
Asta nu sunt eu.
După ce ai auzit asta... Cum ai reacţionat?
După ce şocul a trecut...
eram în faza de negare.
Nu puteam fi eu, nu putea fi vocea mea.
Ce s-a întâmplat după?
Am continuat cu ceea ce trebuia să continui.
- Şi anume? - Astea au fost faptele.
M-am dus acasă, încercam să trec prin ceea ce am trecut în timpul înregistrării.
Am adormit în patul ei atunci când uşa s-a deschis.
Cineva sau ceva a venit în cameră.
Eu am cauzat asta într-un fel?
Poate că am unele reacţii alergice. Cât timp au fost acolo?
Orice ar fi fost M-am luptat.
Dar era prea puternic şi m-a târât.
Totul a devenit real, atunci când m-am uitat în jos la podea
şi am văzut zgârieturile care duceau până la uşă.
Mi-am adunat forţele.
Eram atât de înverşunată să aflu ce fusese.
Ce intrase în camera mea.
Ce îmi luase.
Şi ce mi-a făcut.
Am ascultat caseta încă o dată. Şi încă o dată.
Auzeam ceva.
Ceva ce nu pot explica.
Dar nu a fost latină,
nu era greacă.
Era un limbaj pe care nu l-am mai auzit.
Dar am simţit că a fost...
soluţia la tot ceea ce
se întâmplase cu mine, cu Will...
şi cu toţi ceilalţi, în Nome.
Şi atunci am găsit exact ceea ce căutam.
- Alo? - Bună.
- Sunteţi Dr. Awolowa corect... - Odusami. Da, eu sunt.
Bună. Mă întrebam, dacă se întâmplă să-l cunoaşteţi
pe doctorul William Tyler?
Nu, îmi pare rău.
- Bine. - Cu cine am vorbit?
Cum te numeşti?
Alo?
Ascultă, după acest număr m-a sunat un bărbat.
Spunea că îl cheamă John.
- Dar nu exista niciun John. - Da, ştiu.
Şi ce exact... De ce te suna?
S-a... Vroia nişte lecţii pentru limbile antice.
Eu...
Era soţul meu cel cu care ai vorbit...
a fost ucis.
Doctorul...
Îmi pare rău.
M-a ascultat fără să mă judece.
Fără să mă analizeze.
Doar m-a ascultat.
Şi apoi a venit la Nome.
Am crezut că a fost kadijstiană, dar nu este. Este sumeriană.
Sunt sigur.
Acest limbaj este considerat de către colegii mei Sfântul Graal al limbilor moarte
Dar, nu s-a putut descifra întregul vocabular.
E.ne.ne... Me.na.am.
Ne.me.en.de. en. Ki. Ulutim.
Ultimele două cuvinte sunt rostite în şoaptă. Nu sunt sigur.
Igi. kar. A.e.sa.
Înseamnă, "test".
Ie. kae. Sug.zag.gu.
Ultimul cuvânt înseamnă "ruinat" sau "distrus".
Creaţia noastră, test ruinat sau distrus.
Ruinează sau distruge pe cine?
Traducerile sunt incomplete. Semnificaţia o putem doar specula.
Orice ar fi, este agresiv. Îmi pare rău, n-are niciun sens.
Asta este o înregistrare în limba sumeriană.
E vorba aici despre una din cele mai vechi limbi a istoriei umane,
pentru nu ştiu ce motiv înregistrată în camera ta.
Ce s-a întâmplat? Ce mi-a fost făcut?
Este deranjant, orice ar fi...
Vocile... nu sună...
- Normal. - Omului.
Stai, stai. Aşteaptă.
Ce e cu tine?
Există o mulţime de motive pentru că o voce să fie distorsionată.
Categoric nu vreau să trag nicio concluzie, dar...
Vocea ei a sunat perfect normal.
Banda nu putea fi înregistrată peste?
Partea cu înregistrarea veche se aude încă bine.
- Nu, nu suprapun benzile. - De data asta, poate ai făcut-o.
Tot nu explică vocea care vorbeşte limba
care a existat cu mult înainte de hieroglife.
Am studiat civilizaţia sumeriană o mare parte din cariera sa.
Ceea ce am descoperit este...
fascinant.
Mergi la orice expoziţie sumeriană şi o să înţeleagă ce să-ţi spun.
Desene cu rachete, la fel ca Apollo, în care acestea sunt aruncate spre cer.
Gravuri şi sculpturi stau în spaţiu ca nişte costume şi măşti de oxigen.
Arta asta a fost creată cu patru mii de ani înaintea erei noastre.
Patru mii de ani înainte ca Iisus Hristos să vină pe acest pământ.
Geneza, Arca lui Noe...
dacă ambele povesti au existat cu şase mii de ani înainte ca Biblia să fie scrisă.
Geneza vine de la Epopeea sumeriană.
Arca lui Noe vine de la inundaţiile sumeriene.
Legende despre zei care îşi au originile...
În istoria sumeriană...
Tot ce am descris puteţi vedea într-un muzeu.
Ştii, un lucru este să te joci cu teoriile
şi un altul este să le şi crezi.
Este normală o asemenea reacţie. Aveţi drepturi depline.
Dar, aşa cum am spus de la început, nu trag nicio concluzie,
eu lucrez numai cu fapte.
Acest lucru vine ca urmare a multor ani de cercetare şi colectare a datelor.
Tocmai le-am pus împreună şi am deschis discuţiile.
De fapt vrei să cred ceea ce a fost la tine în dormitor şi te-a târât cu forţa,
a fost o rasa extraterestră?
- Alo? - Abbey, eu sunt.
E ceva cu Scott. Trebuie să ajungi imediat aici.
Cindy, aşteaptă o secundă. Trage aer profund.
- Bună, Cindy. - Bună.
- Aceasta este Dr. Odusami. Ne ajută. - Bună dimineaţa.
Haide.
- Scott? - Ce ţi-a luat atât de mult?
Am venit cât de repede am putut..
- Ieri noapte a fost... - Linişteşte-te.
- Cum pot să...? - Scott, sunt aici, nu?
Trebuie să mă crezi.
Trebuie să te aduni. Nu te pot ajuta, dacă doreşti asta..
Eu nu vreau să vorbesc despre asta. Dar, eu. Eu trebuie să, eu trebuie să, eu trebuie să
Eu am să o fac. Am să. Am să...
Scott, aşteaptă!
Ce este? Cum ai făcut asta?
Nu ştiu, a apărut dintr-o dată.
Bine. Putem filma, vă rog?
Nu, nu, nu. Nu vreau ca cineva...
Scott, avem nevoie de asta.
Trebuie să înregistrăm pentru acest studiu
ca să aflăm ceea ce se întâmplă...
Eu... Eu... Eu nu vreau hipnoză.
Nu trebuie să facem asta.
Doar încearcă să îţi aminteşti.
Aceste lucruri... Trebuie să-mi amintesc.
Dar eu nu pot...
Scott, te pot pune sub o hipnoză mai uşoară.
Bine?
Dacă ai dubii...
Trebuie să-mi amintesc. Trebuie să scot asta din capul meu.
Este direct în cap, şi chiar... Nu pot să mai rezist.
Este în regulă.
- Pune-mă sub hipnoză. - Eşti sigur?
Bine.
Eşti gata?
E bine.
Doar relaxează-te...
În camera asta sunt mulţi oameni.
Nu eşti singur.
Relaxează-te..
Când o să ajung la unu...
vei adormi.
Cinci...
patru...
trei...
doi...
unu.
Scott?
- Dar unde mergem? - În Carolina de Nord.
- În Carolina de Nord? - Da.
- Ce este Carolina de Nord? - Mâine vom fi acolo.
Dar am un meci mâine.
Fă-ţi bagajul.
- Alo? Cred că nu poate vorbi... - Mamă?
- Da, draga mea? - Ce se întâmplă?
Nimic, dragă. Ne luăm doar o scurtă vacanţă, bine?
- E Abel. - Spune-i că îl sun mai târziu.
Sună ea mai târziu. Spune că trebuie să-ţi vorbească.
- Am să te sun mai târziu, Abel. - Vine încoace.
Vor fi şi bunicul şi bunica?
- Nu, dragă. Bunica cu bunicul au murit, îţi aminteşti?
Şi tata, la fel. M-am gândit la bunicul şi bunica.
- Nu, nu îl vei vedea nici pe Timmy. - De ce nu?
Dragă, stai aici.
Şi lasă-mă să termin de împachetat, da? Mulţumesc.
E din cauza lui tata, nu?
Ronnnie, chiar am nevoie de ajutor acum, bine?
Ia-o pe sora ta şi ajut-o să se pregătească, bine?
Bine? Mulţumesc.
Mami.
- Da? - Ce ai făcut?
Vin imediat.
- Ce naiba s-a întâmplat cu Scott? - Auguste, eu...
Este paralizat de la gât în jos.
Trei vertebre sunt complet distruse.
- Ce? - Nu ştiu. Nu ştiu.
- Ai fost acolo. - Nu pot explica.
Spune-mi ce a păţit. Cum şi-a nenorocit spatele?
L-am pus în transă...
şi a fost ceva în el...
ceva ce i-a răsucit trupul...
încât el...
Ceva era în interiorul lui şi i-a sucit trupul...
Şi poţi dovedi asta...
L-am înregistrat. Totul a fost distorsionat.
Abbey...
cum dracu' vrei să cred una ca asta?
- Ştiu ce am văzut. - Sigur. Şi ce ai văzut?
- Ştiu ce am văzut. - Ce ai văzut?
Abbey, ce faci tu răneşte oameni, e evident asta.
Ştii că am fost alături de tine...
Ştiu prin ce ai trecut. Şi tu ştii asta foarte bine.
Dar nu-mi dai nicio şansă.
Ai dreptul de a nu spune nimic.
Tot ce spui poate fi folosit împotriva ta.
Nu, opreşte-te.
- Ai dreptul la un avocat. - Auguste.
Auguste, te rog. Nu fă asta.
- Pricey! - Şerifule. Ryan.
Nu mă poţi despărţi de copii.
Auguste.
Auguste, ştiu cum arăta asta.
Ştiu cum arată, dar am fost acolo.
- Am văzut şi eu. - Ai fost acolo şi ai văzut ce?
Ce-ai văzut?
Deci, e ceva...
- Ce trebuia să vezi şi tu. - Asta-i rahat.
Această femeie nu e capabilă să
provoace leziuni fizice nimănui.
Nu este capabilă. Şi tu ştii asta. Ştii asta.
Hei, calmează-te pentru un timp. Doar ascultă-mă.
Ştiu că ceea ce se petrece aici, în Nome, e înspăimântător.
Ştiu asta.
Nu o poţi aresta pentru ceva ce tu nu poţi înţelege.
Pentru că ţi-e frică.
- Haide. - Te întinzi.
Am fost acolo. Am văzut şi eu.
O desparţi de copii pentru ceva ce nu a făcut.
Haide. Haide.
- Să ne liniştim. - Te rog.
Vei fi sub supraveghere constantă
şi nu trebuie să ieşi din casă.
Dacă atingi mânerul uşii,
te voi aresta!
Înţeleg. Mulţumesc.
Şi tu vii cu mine.
Mulţumesc.
E bine, Ronnie?
Aici e Ryan, domnule. Sunt în faţa casei familiei Tyler. Terminat.
Recepţionat.
Şeriful ne-a interogat pe toţi.
O mare parte avea legătură cu dispariţiile.
- Ce dispariţii? - Crime, oameni dispăruţi.
Au fost mii din acelea.
Au tot continuat încă din anii şaizeci.
FBI-ul îşi făcea apariţia din când în când.
- Şi ce au găsit? - Nimic.
Nimic concludent.
Până în prezent, nimic nu a fost rezolvat.
Ce crezi că înseamnă asta? Care e punctul dumneavoastră de vedere?
Ei au o altfel de de categorie pentru astfel de lucruri.
Diferite niveluri.
Primul tip.
Este atunci când vezi bufniţa.
Al doilea nivel
este atunci când poţi vedea unele dovezi.
Cercuri, levitaţii...
Al treilea tip este atunci când intri în contact.
Dar al patrulea tip...
Nu este nimic mai înspăimântător decât al patrulea tip
Înţelegeţi?
Asta este, atunci când te pot lua.
Cred că este cam acelaşi lucru.
Totul are legătură.
Will, oamenii dispăruţi. Tot ce se întâmplă în Nome.
Aceste lucruri...
Care se petrec în Nome... Eu...
Cred...
ca aceste lucruri se mai întâmplă şi altor persoane.
Nu numai acolo,
ci în întreaga lume.
În sate, oraşe...
Multe dintre ele nici măcar nu le ştim.
Ei nu ştiu că au fost răpiţi?
Cum să ştie?
Cum să-şi amintesc ceva ce li s-a imputat să uite?
Ce naiba...
Eu... ceva este... Doamne...
Se întâmplă ceva la casă.
Parcă zboară...
lucrurile parcă plutesc...
Am nevoie de ajutor aici.
Rahat.
Dumnezeule.
- Unde sunt? - Nu ştiu.
Am încercat să vă spun.
- Vreau să văd înregistrarea. - Domnule, nu s-a înregistrat...
- Ei bine, a înregistrat, dar nu este nimic. - Haide, e rahat.
Ryan, adună-te.
Ce naiba s-a întâmplat?
Mi-au luat copilul.
- Au răpit-o... - Despre ce vorbeşte?
Cineva a răpit-o pe Ashley.
Bine, cercetaţi casa!
Vreau echipa şi înăuntru, şi afară, cercetaţi toată zona.
- Ronnie, ce ai văzut? - Nimic. Când am ajuns nu mai era.
- Deci, ce se întâmplă? - Auguste, ascultă-mă.
- Ascult. - O lumină a venit de sus
şi a luat-o sus.
A luat-o pe fetiţa mea, sus în cer.
- Am văzut. - Auguste, am văzut.
- Asta e ceea ce ai văzut? - Da, a luat-o prin tavan...
Asta e nebunie! Ce naiba se întâmplă?
Toată lumea să elibereze camera. Toţi afară, cu excepţia lui Ronnie şi Abbey.
Ronnie, stai jos. Abbey, tu de asemenea.
Eu o să stau aici şi o să vorbim, da?
Te rog, ascultă-mă. La mai puţin de cinci ore de la arest
tu raportezi faptul că fiica ta a dispărut.
- Ţi-am spus. - Sigur. Dar asta e rahat.
Ştim că asta nu e adevărat.
- Spune-mi ce s-a întâmplat. - Ai avut un ofiţer afară.
- Aşa e. - Şi ce a văzut?
Nu a văzut nimic, susţine că aparatul nu a înregistrat nimic.
- Spune-mi ce ai văzut. - Spune-mi ce ai văzut!
Adu-l imediat aici. Acum. Vreau să ştiu ce a văzut.
- Ştii ce să întâmplat. - Omul tău a fost afară.
Fir-ar să fie, Abbey.
Abbey, unde naiba e?
Imediat spune-mi unde e.
Unde este Ashley?
- Unde? - Mama.
Pot să vă opriţi?
- Vă rog. Opriţi-vă. - Abbey.
Tu nu mai gândeşti clar, din momentul când s-a întâmplat cu Will.
Tu nu mai eşti normală.
- Nu ai putut să-i găseşti criminalul. - Ce?
Până în prezent, nu aţi găsit criminalul.
- Da, Abbey. - Ba da, l-am găsit.
Încă e afară, pe undeva.
Ascultă, o să ţi-l iau pe băiat din grijă ta.
- Nu - Ba da, aşa o să fac.
Şi găseşte-ţi un avocat am ajuns la capătul răbdării.
- Tu rămâi cu mine. - Vino aici. Îl luăm pe Ronnie de la Abbey.
- Nu nu îl veţi lua - Mă tem că da.
Nu! Nu! Nu!
Nu, nu, dragă, nu.
- Nu, nu îmi vei lua băiatul. - Îmi pare rău.
Nu îmi vei lua băiatul.
Nu îmi luaţi băiatul.
Dumnezeule.
Copilul meu.
De ce faci asta?
Atunci am realizat faptul că nu vor fi în stare să o găsească.
Că trebuie să o fac singură.
Dar tu nu puteai pleca.
Nu, nu asta am vrut să spun.
Trebuia să...
găsesc o modalitate de a ajunge direct la ei.
Direct la sursă.
Ştiu ce-am văzut, dar...
Nu pot accepta asta. Nu pot.
Nu mă pune să accept asta, pentru că nu pot.
Cu toate acestea, trebuie să o fac.
Trebuie.
Dar este ceea ce e corect?
Nu am de ales.
Da.
Ştiu că nu.
Relaxează-te...
Şapte...
şase...
cinci...
patru...
trei...
doi...
unu.
- Abbey. - Da?
Ne vom întoarce înapoi trei zile.
Marţi.
Eşti în pat, înregistrezi la reportofon.
Da.
Ce se întâmplă când termini înregistrarea?
Va rămâne neexplicat.
Ca în cazul lui Will.
- Dormi? - Da.
Ce se întâmplă în continuare?
Bufniţa.
Se uită la mine.
Este aceiaşi bufniţă pe care a văzut-o şi pacienţii tăi?
Da.
Ea... zâmbeşte.
Urăsc când zâmbeşte.
Ce vrei să spui cu... zâmbeşte?
Nu ştiu ce vreau să spun.
Nu vreau să ştiu.
E deja prea târziu pentru asta...
Spune-mi ce vezi.
Nu e o bufniţă.
Ajutor. Cineva să mă ajute.
Nu, nu. Cineva să mă ajute. Ajutor.
Abbey.
- Ce este? - Nu ştiu.
Eu chiar nu ştiu. Aceşti ochi...
Nu, te rog. Mamă, nu.
EU'_ _ _ _" VOI'_ _ _ _
Ce... Ce vrei să spui?
"_ _ _ _" MEA "_ _ _ _" LUMEA
Îmi vreau copilul. Dă-mi copilul.
"_ _ _ _'COPIL
Mi-ai luat copilul. Îmi vreau copilul.
COPIL "_ _ _ _ "_ _ _ _" ÎNAPOI
MEU "_ _ _ _"
EU SUNT "_ _ _ _ _ _ "
EU "_ _ _ _ _" SALVATORUL
EU SUNT _ _ _ _ _ _ DUMNEZEU
Abb, Abb.
Abbey?
Tu vezi?
Vezi asta?
- Dumnezeule. - Nu, nu, nu.
Ce s-a întâmplat în acea cameră?
A venit...
şi... eram...
Ne-a răpit. Pe toţi.
Dar în acea noapte ne-am întors înapoi.
Nu ne-am amintit unde ne-a dus.
Ce ne-a făcut.
Chiar şi sub hipnoză... este totul era negru.
Vocea ta, sau a lui...
a spus că este Dumnezeu.
Tu ce crezi?
Eu cred... E groaznic
Eu cred că lucrurile pe care le-am văzut,
prezenţa pe care am simţit-o în mine...
este cu mult dincolo de imaginaţia noastră.
A fost un...
fără nicio speranţă.
Deci, nu poate fi Dumnezeu,
dar nici nu putem spune că a fost.
Dar despre Ashley? Cu fiica ta ce s-a întâmplat?
Ea...
A trebuit să o recuperez în seara aceea.
Mi-a luat două zile să mă trezesc.
Abel?
Este în regulă.
- Ce este? - Uite, îmi cer scuze.
Îmi pare rău, chiar am urât să fac asta.
Tu eşti în starea asta...
- Este în regulă. - Tot am o întrebare pentru tine, Abbey.
Cum a murit Will?
- A fost ucis. - Nu, Abbey.
Abbey, am să-ţi arăt ceva ce o să te cam supere.
Dar... trebuie făcut.
Înţelegi?
Acesta este capul bărbatului
care a folosit această armă.
Bine?
A fost o sinucidere, Abbey. A fost o sinucidere.
A luat arma şi s-a împuşcat în cap. Intrusul nu a existat niciodată.
Nu a fost niciun cuţit. Numai el şi arma.
Nu a fost genul ăsta. Nu ar fi făcut niciodată asta..
Nu ar fi făcut asta familiei lui.
Spune-i că greşeşte. Spune-i.
Sunt psiholog.
Aş fi ştiut... Hristos.
- Aş fi ştiut că urma sa... - Abbey.
Abbey, nu poţi da vina pe tine pentru ceea ce el avea de gând să facă.
Cine ştie ce a găsit, ce a păstrat pentru el...
- Ce l-a făcut să recurgă la gestul ăsta. - Acum ştii.
Realitatea.
Ultima dată, te întreb.
Spune-mi...
ce s-a întâmplat cu Ashley?
Spune-mi.
Abbey.
Ştii ce s-a întâmplat.
Au făcut experienţe.
Noi ne-am întors, iar ea nu.
Abel, spune-i.
Spune-i ce s-a întâmplat.
Ceva a luat-o pe fiica mea.
Nu ştiu ce. Nu ştiu cum.
Nu ştiu ce a fost. Dar trebuie să ai încredere în mine.
Trebuie să mă crezi, te rog.
Te rog.
- Te rog. - E greu să revii.
Să revin?
Înapoi peste graniţa dintre ficţiune la realitate.
Nu te poţi opri din nebunia asta.
E ceva care o să rămână cu tine... pentru totdeauna.
Will s-a sinucis?
Da.
Credibilitatea ta... Cum te aştepţi ca eu sau publicul să te credem?
Poate că într-adevăr ai avut halucinaţii
cu privire la uciderea soţului tău.
Nu a fost halucinaţie.
Eu doar nu am putut...
Poate fi foarte greu să înfrunţi adevărul.
Şi cu Will...
Asta am putut face.
Indiferent de ceea ce crezi,
înregistrările nu mint.
Vorbim aici despre lucruri
care nu sunt normale.
este mort.
este invalid.
Şi Ashley... este încă dispărută.
Acestea sunt probe incontestabile.
Aşa par să fie.
Nu, la naiba. Sunt!
Poţi sta aici şi să faci speculaţii,
dar trebuie să-mi ţin speranţa vie.
Trebuie să cred,
trebuie să funcţioneze.
Povestea mea...
poate ajuta.
Trebuie să cred că...
este încă în viaţă pe undeva.
Asta este.
Trebuie să cred că există o posibilitate
ca o să o mai văd încă o dată.
Din nou...
Să-i aud vocea.
Îmi vreau fetiţa înapoi.
Ea este tot ce am.
Să oprim aici.
Doctor Tyler...
Cineva a mai fost interesat de Nome.
Începând cu anii şaizeci Nome a fost vizitat de mai mult de 2.000 de ori de către FBI.
- Cel mai mult din Alaska. - Locul al doilea îl deţine Anchorage.
Care are cu 76 de ori mai mulţi locuitori decât Nome.
FBI-ul l-a vizitat de 353 de ori.
Fiecare dintre noi crede ce vrea din asta!
Dr. Abel Campos continuă ca şi psiholog în Alaska.
A refuzat să facă orice comentariu şi să participe la acest film.
După evenimente dr. Awolowa Odusami s-a mutat în Canada,
unde predă la o universitate de prestigiu.
A participat la film, făcând traducerile sumeriene,
dar a refuzat continuarea cooperării.
Şeriful August s-a pensionat la doi ani după eveniment.
Acum locuieşte în Alaska de nord.
El a respins orice implicare în acest film.
Azi, în vârstă de 22 de ani, Ronnie Tyler
este la fel de înstrăinat de Dr. Tyler.
Continuă să o învinovăţească de dispariţia lui Ashley.
Dr. Tyler a fost în cele din urmă absolvită de toate acuzaţiile,
inclusiv de dispariţia fiicei sale.
S-a mutat pe coasta de Est a Statelor Unite.
Şi-a oferit tot suportul
în realizarea acestui film.
Continuă să spună
că Ashley a fost răpită de extratereştrii.
Ashley nu a fost găsită niciodată.
Cu ce vă putem ajuta?
Da, trebuie să declar asta...
Or să mă bage la spital, dacă vă spun asta...